Справа № 157/1593/24 Головуючий у 1 інстанції: Ходачинський Р. О.
Провадження № 22-ц/802/1132/24 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Камінь-Каширської окружної прокуратури, Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , про визнання права спільної сумісної власності на автомобіль, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_3 , на ухвалу Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 09 жовтня 2024 року

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 23 вересня 2024 року через свого представника ОСОБА_3 звернулась в суд із позовом до відповідачів Камінь-Каширської окружної прокуратури, Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області, про визнання права спільної сумісної власності на автомобіль.

Ухвалою Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 09 жовтня 2024 року вищевказану позовну заяву визнано неподаною та повернено позивачу з підстав неповного усунення недоліків позовної заяви, визначених ухвалою суду про залишення позовної заяви без руху від 03 жовтня 2024 року (до позову не додано доказів надсилання третій особі ОСОБА_2 , у якого на той час був відсутній електронний кабінет у підсистемі ЄСІТС «Електронний суд», копій поданих до суду документів у паперовій формі, а саме листом з описом вкладення; наявна у справі розписка ОСОБА_2 про одержання таких документів не відповідає вимогам статті 43 ЦПК України).

Позивач ОСОБА_1 23 жовтня 2024 року через свого представника ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу на вищевказане судове рішення, вважає його незаконним, необґрунтованим та постановленим з порушенням норм процесуального права. Зазначено, що на виконання ухвали суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху від 03 жовтня 2024 року її представником було усунуто визначені судом недоліки позовної заяви, про що 03 жовтня 2024 року подано відповідну заяву та новий текст позовної заяви з наведенням відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету сторін та третьої особи, попереднього (орієнтованого) розрахунку суми судових витрат, які позивач понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, а також докази її направлення із додатками іншим учасникам, в тому числі і третій особі, що підтверджується наявними у справі квитанціями про надіслання копії позову з додатками відповідачам через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» та засвідченою кваліфікованим та удосконаленим електронним цифровим підписом представника позивача копією розписки ОСОБА_2 про отримання позову з додатками, оскільки останній проживає з нею в одному житловому будинку та є її чоловіком, у зв`язку із чим потреби надсилати йому документи з описом вкладення не було. Також було деталізовано зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів - Камінь-Каширської окружної прокуратури та Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області. Повертаючи позовну заяву з підстави неподання нею передбачених статтею 43 ЦПК України доказів надсилання третій особі копії позовної заяви та приєднаних до неї матеріалів, суд першої інстанції, на думку позивача, буквально та з надмірним формалізмом застосував норми процесуального права, без урахування мети, яку переслідував законодавець, зобов`язуючи учасників процесу в такий спосіб забезпечувати оперативний документообіг між ними та судом. Стверджує, що забезпечила суд першої інстанції не лише доказами направлення позову з додатками третій особі, а ще й доказами отримання ним відповідних документів. Місцевий суд не ставив під сумнів достовірність розписки ОСОБА_2 , оскільки позивач та третя особа проживають разом за однією адресою і є подружжям, не маючи на меті спору щодо набутого ними майна, а тому обізнані про наявність цієї справи у Камінь-Каширському суді Волинської області. З огляду на такі обставини, вважає вимогу суду надсилати позов з додатками третій особі листом з описом вкладення при можливості їх особистого вручення такою, що не є логічною та доцільною. В ході підготовки справи до розгляду (розгляду справи) суд не був позбавлений можливості переконатися у достовірності такої розписки в третьої особи, враховуючи те, що нею було заявлено клопотання про допит третьої особи у якості свідка. Суд в ухвалі від 03 жовтня 2024 року не вказував про недотримання нею вимог статті 43 ЦПК України, не визначав для усунення таких недоліків строку. У випадку виявлення судом першої інстанції після подання заяви про усунення недоліків наявність інших недоліків позовної заяви, які в ухвалі від 03 жовтня 2024 року, суд не був позбавлений можливості повторно залишити позовну заяву без руху та визначити їй додатковий строк для їх усунення. Просить скасувати ухвалу Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 09 жовтня 2024 року та направити справу до Камінь-Каширського районного суду Волинської області для продовження розгляду.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи відповідно частини 2 статті 369 ЦПК України.

За змістом частин 4 та 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що в апеляційна скарга підлягає задоволенню.

З матеріалів справи встановлено, що ухвалою Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 03 жовтня 2024 позовну заяву ОСОБА_1 до Камінь-Каширської окружної прокуратури, Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , про визнання права спільної сумісної власності на автомобіль, залишено без руху, оскільки вона оформлена з порушенням вимог, передбачених пунктами 2, 4, 9 частини 3 статті 175, частиною 1 статті 177 ЦПК України, а саме: позовна заява не містить відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету сторін та третьої особи, попереднього (орієнтованого) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, а також до неї не додано доказів надсилання третій особі копій поданих до суду документів з урахуванням положень статті 43 ЦПК України, враховуючи, що представник позивача подав до суду позовну заяву та документи, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет; позовна заява не містить позовних вимог щодо кожного із відповідачів. Визначено для позивача строк 5 днів для усунення вищевказаних недоліків та роз`яснено, що у разі невиконання зазначених вимог заява буде вважатися неподаною та повернута.

На виконання вищевказаної ухвали суду, представник позивача ОСОБА_3 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» 07 жовтня 2024 року подав до суду першої інстанції заяву про усунення недоліків, позовну заяву у новій редакції, копію розписки ОСОБА_2 про отримання примірника позовної заяви з додатками від 07 жовтня 2024 року, квитанції про доставку документів (заяви про усунення недоліків, позовної заяви у новій редакції, розписки ОСОБА_2 ) до зареєстрованих Електронних кабінетів відповідачів користувачів ЄСІТС.

Ухвалою Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 09 жовтня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Камінь-Каширської окружної прокуратури, Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , про визнання права спільної сумісної власності на автомобіль визнано неподаною та повернуто позивачу. Підставою повернення позову суд першої інстанції зазначив, що у новій редакції позовної заяви позивач не повністю усунула недоліки попередньої позовної заяви, що була залишена без руху, - позивач не додала до позовної заяви доказів надсилання третій особі ОСОБА_2 , у якого відсутній електронний кабінет, копій поданих до суду документів у розумінні вимог статті 43 ЦПК України, а подана до суду копія розписки ОСОБА_2 не може бути доказом надсилання останньому копій поданих до суду документів в розумінні статті 43 ЦПК України.

Вимоги до форми та змісту позовної заяви визначені статтями 175, 177 ЦПК України.

За пунктом 1 частини 1, пунктом 1 частини 2, частинами 3 статті 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно з частинами 5, 6, 7 статті 185 ЦПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 177 ЦПК України у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 7 статті 43 ЦПК України у разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи. Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.

До позовної заяви, що була сформована та підписана представником позивача ОСОБА_3 у підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» 23 вересня 2024 року у порядку, передбаченому пунктом 2 частини 3 статті 175 ЦПК України, приєднано сформовані підсистемою відповіді на електронний запит представника про наявність/відсутність в учасників цієї справи Електронних кабінетів у підсистемі ЄСІТС «Електронний суд». Зокрема, згідно з відповіддю № 3820004 від 22 вересня 2024 року станом на день подання позову до суду у третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 не було зареєстрованого Електронного кабінету.

У матеріалах, приєднаних до позовної заяви від 23 вересня 2024 року, відсутні докази надсилання третій особі ОСОБА_2 позовної заяви з додатками.

Суд першої інстанції в ухвалі від 03 жовтня 2024 року про залишення позовної заяви без руху звернув увагу позивача на недолік позовної заяви, вказав, зокрема, що у зв`язку із відсутністю доказів надсилання позивачем позову з приєднаними до нього матеріалами у порядку визначеному статтею 43 ЦПК України, така позовна заява не відповідає вимогам пункту 2 частини 1 статті 177 ЦПК України.

Вищенаведене спростовує твердження представника позивача, викладені в апеляційній скарзі, про те, що суд першої інстанції в ухвалі від 03 жовтня 2024 року не вказував на недотримання позивачем при зверненні з позовом положень статті 43 ЦПК України, обмежившись виключно нормами статті 177 ЦПК України.

Посилання суду першої інстанції на недотримання позивачем положень статті 43 ЦПК України як на підставу повернення позову не є новою підставою, оскільки про такий недолік було зазначено в ухвалі про залишення позовної заяви без руху.

Натомість, повертаючи позовну заяву позивачу, суд першої інстанції вважав, що подана представником позивача на усунення вказаного судом недоліку позовної заяви копія розписки третьої особи ОСОБА_2 про особисте отримання ним копії позовної заяви з приєднаними до неї матеріалами (додатками) від 07 жовтня 2024 року не є доказом надсилання позивачем третій особі, який не має зареєстрованого Електронного кабінету) позовної заяви та документів, що до неї додаються, у порядку, встановленому пунктом 2 частини 7 статті 43 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що розписка третьої особи ОСОБА_2 про особисте отримання ним від позивача копії позовної заяви з приєднаними до неї матеріалами (додатками) від 07 жовтня 2024 року не документом, що підтверджує надсилання позивачем такій особі позовної заяви з приєднаними до неї матеріалами листом з описом вкладення (згідно зі статтею 1 Закону України «Про поштовий зв`язок» - поштове відправлення з оголошеною цінністю).

Згідно з висновком Верховного Суду від 24 грудня 2020 року в справі № 916/2110/20 саме опис вкладення у лист з оголошеною цінністю, один із примірників якого залишається у адресата (позивача) із проставленим відбитком календарного штемпеля та підписом працівника поштового зв`язку, який повинен містити номер поштового відправлення, є належним доказом надсилання позовної заяви та документів іншій стороні (учаснику).

Одночасно із цим, зі змісту розписки від 07 жовтня 2024 року встановлено, що третя особа ОСОБА_2 особисто 07 жовтня 2024 року отримав від позивача ОСОБА_1 копію позовної заяви ОСОБА_1 до Камінь-Каширської окружної прокуратури, Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , про визнання права спільної сумісної власності на автомобіль, з додатками до неї. Розписка підписана ОСОБА_2 , копія такої розписки, що подана до суду на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, скріплена електронним цифровим підписом особи, якій було надано таку розписку позивачем ОСОБА_1 . Позивач та третя сторона перебувають у шлюбі, та проживають за однією адресою (адресою реєстрації місця проживання третьої особи (як у паспорті): АДРЕСА_1 ).

У такій розписці третя особа самостійно зазначила про одержання нею особисто від позивача заяви по суті справи (позовної заяви) та додатків до неї. Особисте вручення позивачем третій особі позовної заяви з додатками виключає невиконання позивачем покладеного на неї обов`язку щодо направлення такому учаснику справи її заяви по суті, оскільки мета такого процесуального обов`язку отримання цієї заяви третьою особою для подальшого ознайомлення з її змістом, забезпечення третій особі можливості реалізації ним передбаченого статтею 181 ЦПК України права на надання пояснень щодо позову є досягнутою, що, зокрема, відповідає принципу процесуальної економії, що спрямований на пришвидшення як розгляду справи, так і зменшення судових витрат (ухвала Верховного Суду від 24 травня 2021 року у справі № 9901/20/21).

Верховний Суд у постанові від 05 червня 2019 року в справі № 760/20599/15-ц та від 20 липня 2023 року в справі № 420/8355/22, з посиланням на практику Європейського суду з прав людини, зазначив, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції; це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду позову заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (рішення ЄСПЛ у справі Zubac v. Croatia («Зубац проти Хорватії») від 05 квітня 2018 року)

При цьому, Європейський суд з прав людини у вищевказаному рішенні провів лінію між «формалізмом» та «надмірним формалізмом»: «формалізм» є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу, а «надмірний формалізм» заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

У справі, що переглядається апеляційним судом, суд першої інстанції, вдаючись до буквального та обмежувального тлумачення процесуальної норми пункту 2 частини 7 статті 43 ЦПК України та, як наслідок частини 1 статті 177 ЦПК України, дійшов передчасного висновку про визнання неподаною та повернення позовної заяви позиву з підстави подання позивачем у якості доказу надіслання третій особі позовної заяви з додатками копії розписки такого учасника справи (третьої особи) про особисте одержання від позивача позовної заяви з додатками, а не опису вкладення у лист з оголошеною цінністю, за відсутності будь-яких інших передбачених процесуальним законом підстав для такого повернення.

Повернення позовної заяви із зазначеної судом підстави не відповідає принципу розумної пропорційності між застосованим засобом та законністю цілі й порушує сутність права позивача на доступ до суду, що з огляду на положення статті 6 Конвенції є недопустимим.

Ухвалу суду про визнання неподаною та повернення позовної заяви від 09 жовтня 2024 року необхідно скасувати як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у цій справі, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_3 , задовольнити.

Ухвалу Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 09 жовтня 2024 року в цій справі скасувати.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Камінь-Каширської окружної прокуратури, Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимого щодо предмета спору, ОСОБА_2 , про визнання права спільної сумісної власності на автомобіль направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя

Судді