ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/15578/24

Провадження № 22-ц/4820/2106/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Спірідонової Т.В. (суддя-доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І.,

розглянув в порядку частини 1 статті 369 ЦПК України цивільну справу №686/15578/24 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 вересня 2024 року, в складі судді Колієва С.А., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2024 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до суду із позовом, у якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №3247263 від 16 вересня 2021 року в розмірі 35089,20 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 16 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №3247263, згідно з умовами якого останній отримав кредит у сумі 8000,00 гривень і зобов`язався повернути його, а також сплатити комісію за надання кредиту та проценти за його користування у термін, встановлений договором. Пунктом 7.1 договору визначено, що він набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а обумовлені ним права та обов`язки сторін з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит. Однак, відповідач належним чином умови кредитного договору не виконав, в зв`язку з чим станом на 26 квітня 2024 року виникла заборгованість в розмірі 35089,20 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 7760,00 грн, заборгованість за відсотками 25729,20, грн, заборгованість за комісією 1600,00 грн. 09 лютого 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір про відступлення права вимоги №80-МЛ, згідно з яким останнє набуло право грошової вимоги до боржників, зокрема, й до ОСОБА_1 за кредитним договором №3247263 від 16 вересня 2021 року. З цих підстав позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №3247263 від 16 вересня 2021 року в розмірі 35089,20 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 вересня 2024 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за договором кредиту №3247263 від 16 вересня 2021 року у сумі 10800,00 гривень. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що відповідач не виконав зобов`язання за кредитним договором, а тому з нього на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» слід стягнути суму неповернутого кредиту, проценти за користування кредитом у межах строку кредитування (30 днів) і комісію. Оскільки решту процентів нараховано позивачем після закінчення строку дії кредитного договору, то підстави для їх стягнення відсутні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» подало апеляційну скаргу, в якійпосилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Узагальнення доводів апеляційної скарги

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, у нього утворилась заборгованість, яка становить 35089,20 грн та складається з: 7760 грн простроченої заборгованості за тілом кредиту; 25729,20 грн простроченої заборгованості за сумою відсотків; 1600 грн простроченої заборгованості за комісією. При цьому, сума та розрахунок заборгованості за кредитним договором №3247263 від 16 вересня 2021 року було передано позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан» відповідно до договору відступлення прав вимоги №80-МЛ від 09 лютого 2022 року. Після отримання права вимоги до відповідача позивачем жодних нових сум щодо стягнення заборгованості не нараховувалось. Оскільки пролонгації за кредитним договором застосовано не було, позивач скористався своїм правом відповідно до статті 625 ЦК України та нарахував відсотки за прострочення виконання зобов`язання. Додає, що відповідно до чинного законодавства всі дії позивача є правомірними, оскільки у своєму позові позивач не має наміру стягнути з відповідача штраф, санкції чи пеню, а лише тіло кредиту, прострочену заборгованість за сумою відсотків та прострочену заборгованість за комісією.

Процесуальні дії апеляційного суду

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 22 жовтня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та ухвалою суду від 22 жовтня 2024 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень статті 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Мотивувальна частина

Встановлені фактичні обставини справи

Встановлено, що 15 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» з метою отримання кредитних коштів, у зв`язку з чим підписав в електронному вигляді Анкету-заяву на кредит №3247263.

Згідно з вказаною Анкетою-заявою погоджена сума кредиту 8000 грн, погоджений строк 30 днів, комісія за надання кредиту 20,00% одноразово, ставка процентів 1,50% за кожен день строку користування кредитом.

16 вересня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (Кредитодавець) та ОСОБА_1 (Позичальник) уклали в електронній формі договір про споживчий кредит №3247263, згідно з умовами якого останній отримав кошти в сумі 8000 грн (пункт 1.2 договору).

Відповідно до п.п. 1.3, 1.4 договору кредит надається строком на 30 днів з 16 вересня 2021 року (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 16 жовтня 2021 року.

Згідно з п.п. 1.5.1, 1.5.2 договору комісія за надання кредиту: 1600,00 грн, яка нараховується за ставкою 20,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом: 3600,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Відповідно до пункту 2.1 договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.

Згідно з пунктом 4.2 договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п. 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимог кредитодавця.

Відповідно до пункту 6.1 договору цей договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Мілоан» та доступний, зокрема, через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

Укладення ТОВ «Мілоан» кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «Мілоан» ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (пункт 6.4 договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (пункт 6.5 договору).

Згідно з пунктом 7.1 договору цей договір, що складається з Правил та індивідуальної частини (з додатками №1 та №2), набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно з Правилами та відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п.2.1 цього договору.

Додатком №1 до кредитного договору є графік платежів за договором про споживчий кредит №3247263 від 19 вересня 2021 року.

Додатком №2 до кредитного договору є Паспорт споживчого кредиту №3247263.

Згідно з довідкою ТОВ «Мілоан» ОСОБА_1 , з яким укладено кредитний договір №3247263 від 16 вересня 2021 року, ідентифікований Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан». Акцепт договору підписаний позичальником аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора.

Відповідно до платіжного доручення №56479558 від 16 вересня 2021 року ТОВ «Мілоан» перерахувало на користь ОСОБА_1 8000,00 гривень згідно з договором №3247263.

09 лютого 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір про відступлення прав вимоги №80-МЛ, згідно з умовами якого відбулось відступлення прав вимоги за кредитними договорами, у тому числі за договором №3247263 від 16 вересня 2021 року, який був укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .

Відповідно до Реєстру боржників до договору відступлення права вимоги №80-МЛ від 09 лютого 2022 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача по кредитному договору №3247263 від 16 вересня 2021 року в розмірі 35089,20 грн, з яких: сума заборгованості по тілу кредиту 7760,00 грн, сума заборгованості по відсотках 25729,20 грн, сума заборгованості по комісії 1600,00 грн.

18 квітня 2024 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» направило ОСОБА_1 претензію про повернення кредиту.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 19 червня 2019 року у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц зазначила, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13 та від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16 зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З наведеного вбачається, що протягом дії договірних відносин, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором та протягом дії останнього сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, а після закінчення строку договору, у випадку наявності невиконаного грошового зобов`язання, у кредитора виникає право вимоги відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України.

Посилаючись на те, що відповідач неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, ТОВ «ФК «Вердикт-Капітал» просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором про споживчий кредит №3247263 від 16 вересня 2021 року в розмірі 35089,20 грн, з яких: сума заборгованості по тілу кредиту 7760,00 грн, сума заборгованості по відсотках 25729,20 грн, сума заборгованості по комісії 1600,00 грн.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, обґрунтовано виходив з того, що договором про споживчий кредит №3247263 передбачено строк повернення кредиту до 16 жовтня 2021 року, загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом 3600 грн та комісії 1600 грн, а тому в цьому розмірі підлягають до стягнення проценти за кредитом.

Нарахування відсотків за користування кредитом починаючи з 17 жовтня 2021 року, тобто після закінчення строку повернення кредиту, встановленого в пункті 1.3 договору про споживчий кредит від 16 вересня 2021 року №3247263 та в Графіку платежів, є безпідставним, оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за кредитом припинилось після спливу визначеного договором строку кредитування.

Матеріали справи не містять даних щодо продовження ОСОБА_1 строку кредитування відповідно до пунктів 2.3.1.1, 2.3.1.2 кредитного договору. При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що оскільки оплата комісії за пролонгацію була здійснена значно пізніше (20 листопада 2021 року) ніж погоджена дата кредитування (16 жовтня 2021 року), вказане не свідчить про продовження строку дії кредитного договору, а отже така сума повинна враховуватися в погашення кредитної заборгованості.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції обґрунтованим та таким що відповідає умовам договору та нормам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

ТОВ «ФК «Вердикт-Капітал» в апеляційній скарзі посилалось, зокрема, на пункт 4.2 договору про споживчий кредит №3247263, згідно з яким у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право нараховувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою пунктом 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні частини 2 статті 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої пунктом 1.6 договору.

Проте, звертаючись до суду, підставою позову ТОВ «ФК «Вердикт-Капітал» визначив саме несплату процентів за користування кредитом (відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України), вимог про застосування наслідків, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України стягнення процентів як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання, позивач не заявляв, а тому самостійне застосування судом таких наслідків є неприпустимим з огляду на порушення принципу диспозитивності цивільного судочинства (стаття 13 ЦПК України).

Як слідує з наявної в матеріалах справи відомості про щоденні нарахування та погашення, відповідачу ОСОБА_1 нараховувались проценти за користування кредитом в період з 16 вересня 2021 року по 16 жовтня 2021 року відповідно до пункту 1.5.2. договору про споживчий кредит, а з 17 жовтня 2021 року по 18 грудня 2021 року відповідно до пунктів 1.5.2., 1.6. та 2.3.1.2 договору.

Отже, в позовній заяві ТОВ «ФК «Вердикт-Капітал» вимог про стягнення процентів, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, не заявляв.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно, в межах заявлених позовних вимог, встановив фактичні обставини справи та правомірно визначив розмір заборгованості зі сплати тіла кредиту та процентів за користування кредитом, яка підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Вердикт-Капітал» оскаржує рішення суду першої інстанції в повному обсязі, однак не зазначає у чому полягає неправильність висновків суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги немає.

Висновки суду апеляційної інстанції

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування немає.

Судові витрати

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»» залишити без задоволення.

Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 листопада 2024 року.

Судді Т.В. Спірідонова

І.В. П`єнта

О.І. Талалай