Справа № 357/3852/24
Провадження № 4-с/357/42/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" листопада 2024 р. cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Бебешко М. М. перевіривши скаргу ОСОБА_1 на дії Білоцерківського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського району Київської області,-

В С Т А Н О В И В:

21 листопада 2024 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла вищевказана скарга ОСОБА_1 на дії Білоцерківського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського району Київської області.

Скарга обґрунтована тим, що в провадженні Білоцерківського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського району Київської області перебуває виконавче провадження № 75615417 з примусового виконання постанови серії АА № 00014227, складеної 27.10.2023 старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Дорошенко О.В. Провадження перебуває на виконанні у головного державного виконавця Наталії Карпенко. 24.07.2024 головним державним виконавцем Карпенко Н.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 10.09.2024 в межах виконавчого провадження накладено арешт в сумі 18969,00 грн. Зазначена сума коштів списана з рахунку позивача на депозитний рахунок виконавчої служби, після чого 18.09.2024 арешт з рахунків було знято. Вказану постанову Державної служби України з безпеки на транспорті було оскаржено до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.06.2024 в справі № 357/3852/24 було відмовлено в задоволенні позову про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Позивачем зазначене рішення було оскаржене та ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.08.2024 було відкрито апеляційне провадження та витребувано матеріали адміністративної справи № 357/3852/24.

Апеляційна скарга та ухвала Шостого апеляційного адміністративного суду були надані виконавцю та наявні в матеріалах виконавчого провадження. Вказане виконавче провадження відкрите всупереч вимогам законодавства України, підлягає закриттю, а кошти підлягають поверненню. Виконавець під час відкриття провадження не перевірив повноваження підписанта, а долучене до заяви рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 18.06.2024 не має підпису судді та відмітки про те, що воно вступило в законну силу.

Вказав, що цивільна підсудність заяви визначена Верховним судом України в справі № 201/10328/16-ц.

Згідно з ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне між собою.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Відповідно до норм ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено перелік виконавчих документів, на підставі яких рішення підлягають примусовому виконанню. Серед них є виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках, зокрема, на підставі судових рішень (пункти 1 зазначеної частини).

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби урегульований у статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини першої вказаної статті рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (частина друга статті 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

Тобто, юрисдикція спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби залежить від типу виконавчого документа, на підставі якого було відкрите виконавче провадження, а також суб`єктів їх видання.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, вчинених під час виконання судового рішення, ухваленого у цивільній справі, визначений у Розділі VІI Судовий контроль за виконанням судових рішень ЦПК України.

Розділ VІI ЦПК України передбачає, що скарга сторони виконавчого провадження щодо виконання судового рішення, ухваленого за правилами цивільного судочинства, підлягає розгляду судом, який розглянув відповідну цивільну справу у першій інстанції, тобто тим судом, що видав виконавчий документ та визначив порядок реалізації судового контролю за виконанням судових рішень у статтях 447-453 ЦПК України.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Отже, за правилами адміністративного судочинства мають оскаржуватися рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, якщо порушено права, свободи чи інтереси учасника виконавчого провадження, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою за правилами ст. 447 ЦПК України та оскаржує діяльність державного виконавця Білоцерківського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови серії АА № 00014227, складеної 27.101.2023 старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Дорошенко О.В.

Посилання заявника на постанову Верховного суду в справі № 201/10326/16-ц від 29 серпня 2018 року як на підставу для подання скарги в порядку цивільної юрисдикції не може бути застосоване в даній справі, так як обставини, викладені у постанові Верховного суду не є тотожними даній справі, оскільки в справі № 201/10326/16-ц скарга на дії державного виконавця подана в межах виконання рішення суду в цивільній справі про стягнення аліментів.

Таким чином, враховуючи, що заявник оскаржує бездіяльність державного виконавця щодо виконання постанови посадової особи, а саме Державної служби безпеки на транспорті, а не діяльність державного виконавця щодо виконання рішення місцевого суду, ухваленого в цивільній справі, тому дана скарга підвідомча адміністративному суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суд своєю ухвалою відмовляє у відкритті провадження, оскільки заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд відмовляє у відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 дії Білоцерківського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського району Київської області, оскільки вона підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства Київським окружним адміністративним судом.

Роз`яснити заявнику, що він має право оскаржити дії (бездіяльність) посадової особи ДВС в порядку адміністративного судочинства, шляхом подання адміністративного позову з урахуванням вимог ст. 160-161, 287 КАС України.

Керуючись ст. 186, 353, 447 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі за скаргою на дії Білоцерківського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського району Київської області.

Роз`яснити заявнику, що він має право оскаржити дії (бездіяльність) посадової особи ДВС в порядку адміністративного судочинства, шляхом подання адміністративного позову до Київського окружного адміністративного суду з урахуванням вимог ст. 160-161, 287 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя М. М. Бебешко