Житомирський апеляційний суд
Справа №274/4384/23 Головуючий у 1-й інст. Корбут В. В.
Категорія 72 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Антоневської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 274/4384/23 за позовом виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 9 листопада 2023 року, ухвалене під головуванням судді Корбута В.В.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року Орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області звернувся до суду з позовом, в якому просив позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно його дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що мати дітей ОСОБА_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після її смерті діти залишились проживати разом із батьком, ОСОБА_1 .

Зазначив, що відповідач не дбає про виховання, розвиток та матеріальне забезпечення дітей, у зв`язку з чим вони перебували на обліку у міській службі у справах дітей.

Внаслідок неналежної поведінки та недбалого ставлення батька до виконання своїх обов`язків стосовно виховання та матеріального забезпечення своїх синів та дочки, діти неодноразово залишали місце свого проживання.

Так, 23 серпня 2016 року представниками відділу поліції та закладу охорони здоров`я, служби у справах дітей складено акти про знайдених дітей. 2 вересня 2016 року діти були влаштовані до КУ « Обласний центр соціально-психологічної реабілітації « Сонячний дім».

Рішенням виконавчого комітету Бердичівської міської ради від 22 листопада 2016 року №538 дітям надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування.

У вересні 2016 року Орган опіки та піклування звертався до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав. Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 лютого 2017 року, яке ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 11 квітня 2017 року залишено без змін, відмовлено у задоволенні позову. ОСОБА_1 попереджено про необхідність зміни ставлення до виховання дітей та виконання батьківських обов`язків.

У 2017 році ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повернуто батькові, проте дітей поставлено на облік як таких, які перебувають у складних життєвих обставинах.

У червні 2021 року діти були зняті з обліку у зв`язку з усуненням умов та обставин, які стали підставою для перебування на обліку.

18 серпня 2021 року до міської служби у справах дітей зателефонувала ОСОБА_9 та повідомила, що ОСОБА_6 й ОСОБА_8 вийшли з будинку 17 серпня 2021 року, о 18 год, та не повернулися додому.

18 серпня 2021 року, о 8 год. 28 хв., дітей було знайдено працівниками поліції та з`ясовано, що вони пішли з дому увечері 17 серпня 2021 року, ніч провели у під`їзді одного із житлових будинків, були голодні, брудні. ОСОБА_6 та ОСОБА_8 відмовилися повертатися додому, просили захистити їх від батька, який вчиняє відносно них психологічне та фізичне насильство, б`є, лається, ображає, зловживає спиртними напоями, забороняє розповідати про те, що відбувається у них вдома та погрожує. Також повідомили, що у школі та у соціальні служби ніколи не повідомляли про домашнє насильство, бо боялися батька, який їм постійно погрожував.

19 серпня 2021 року та 26 серпня 2021 року Органом опіки та піклування прийнято рішення про негайне відібрання дітей від батька у зв`язку із загрозою їх життю та здоров`ю.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21 лютого 2022 року дітей відібрано від батька без позбавлення батьківських прав.

4 травня 2022 року рішенням виконавчого комітету Бердичівської міської ради №92 дітям надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування та влаштовано в дитячий будинок сімейного типу ОСОБА_10 , ОСОБА_11 на виховання та спільне проживання.

Також позивач вказує, що з моменту відібрання дітей у батька останній не йшов на співпрацю з працівниками міської служби у справах дітей, жодного разу не з`явився, а писав лише численні скарги в різні установи, матеріальної допомоги на утримання дітей не надав, у перші дні війни покинув Україну, забравши документи дітей, у подальшому відмовився повернути паспорти дітям та на даний час перебуває за кордоном.

Протягом тривалого часу відповідач не звертався з позовом про повернення дітей, не змінив свого ставлення до виконання батьківських обов`язків, чинив на доньку та синів психологічне та фізичне насильство, внаслідок чого діти змушені були неодноразово залишати домівку. 30 серпня 2021 року відносно ОСОБА_1 порушено кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, яке постановою від 13 серпня 2022 року закрите у зв`язку з відсутністю складу злочину ( відсутня така ознака, як « системність»).

Звертає увагу на те, що судово-психіатричні експертизи довели, що дії батька вплинули на емоційний стан та психологічний розвиток дітей.

Діти не хочуть повертатися до батька, не заперечують проти позбавлення його батьківських прав.

Таким чином, на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Бердичівської міської ради 20 червня 2023 року, яке було проведене за участю дітей, прийнято рішення про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.

Враховуючи вищезазначене, орган опіки та піклування просив задовольнити позов.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 9 листопада 2023 року позовні вимоги задоволено.

Позбавлено ОСОБА_1 батьківських прав щодо дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 3220 грн. 80 коп.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Зокрема, зазначає, що не був належним чином повідомлений про судовий розгляд справи, внаслідок чого був позбавлений можливості скористатися своїми процесуальними правами.

Вказує, що з 24 лютого 2022 року, після повномасштабного вторгнення рф в Україну, він змушений був виїхати за межі України, а тому не отримував судові повістки за місцем свого постійного проживання. Разом з тим, суд першої інстанції не повідомив його в будь-якій інший спосіб про розгляд справи, зокрема, електронною поштою, за допомогою мобільного додатку або SMS повідомлення.

Звертає увагу на те, що суд ухвалив рішення на підставі доказів, які є необ`єктивними.

Зауважує, що суду не надано жодних характеристик, документів з навчальних закладів, в яких навчаються діти, письмових свідчень педагогів. Письмові пояснення, які суд взяв до уваги, надані сторонніми особами, які не володіють достовірною інформацією про відносини, які склалися в їхній сім`ї між ним та дітьми.

Відносно письмових пояснень дітей вказує, що у цих документах відсутня інформація про те, в присутності якої особи були відібрані такі пояснення, а також не зазначено, чи були присутні педагог та психолог.

Вважає, що під час надання таких пояснень діти перебували під психологічним тиском сторонніх осіб та не могли надати правдиві пояснення.

Стверджує, що вживає всіх можливих заходів для спілкування з дітьми, цікавиться їх навчанням, потребами, здобутками, надає матеріальну допомогу на їх утримання.

Вказує, що має незадовільний стан здоров`я, є особою з інвалідністю 2 групи загального захворювання, у зв`язку з чим змушений проходити обстеження та лікування у медичних закладах. Наявність рішення суду про відібрання дітей позбавила його можливості забрати доньку та синів до Німеччини, де він зараз перебуває, проте увесь час він турбується про дітей та цікавиться їхнім життям.

Наголошує на тому, що повернення в Україну призведе до стрімкого погіршення стану його здоров`я Проте, він не втратив інтерес до рідних дітей, бажає приймати участь у їхньому житті, виховувати та мати можливість спілкуватись з ними.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_12 , не визнала апеляційну скаргу та пояснила, що на даний час діти влаштовані до дитячого будинку сімейного типу й про них належним чином дбає подружжя ОСОБА_11 та ОСОБА_10 . ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виховуються й проживають у сім`ї, в якій панує любов, турбота, затишок. Діти категорично не бажають повертатися до батька й не хочуть залишати сім`ю, в якій їх люблять.

На даний час ОСОБА_8 проведено оперативне втручання, внаслідок чого хлопчик має можливість ходити й відвідувати навчальний заклад, адже раніше, коли він проживав з відповідачем, дитина, маючи інвалідність, не могла вільно та безболісно рухатися.

Зауважила, що після проведення ОСОБА_8 оперативного втручання, відповідач звертався зі скаргами у різні установи, вважаючи такі дії неправомірними.

Також пояснила, що позбавлення відповідача батьківських прав сприятиме дотриманню якнайкращих інтересів дітей, відтак вважає рішення суду законним та обгрунтованим.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника Органу опіки та піклування, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 11 Закону України « Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Підстави для позбавлення батьківських прав передбачені статтею 164 СК України.

Так, частиною першою даної норми передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголікам або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Аналіз змісту статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як у сукупності, та й кожен окремо, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька ( матері), так і для дитини, й застосовується судом лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Судом встановлено, що відповідач є біологічним батьком дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Мати дітей ОСОБА_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Після смерті матері діти проживали з відповідачем за адресою: с. Новий Солотвин Бердичівського району Житомирської області, а з 2015 року у АДРЕСА_1 .

23 серпня 2016 року представниками відділу поліції та закладу охорони здоров`я, служби у справах дітей складено акти про знайдених дітей.

2 вересня 2016 року діти були влаштовані до КУ « Обласний центр соціально-психологічної реабілітації « Сонячний дім».

Рішенням виконавчого комітету Бердичівської міської ради від 22 листопада 2016 року №538 дітям надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування.

Матеріали справи свідчать, що Орган опіки та піклування Бердичівської міської ради раніше звертався до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав відносно дітей.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 лютого 2017 року, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 11 квітня 2017 року, відмовлено у задоволенні позову. ОСОБА_1 попереджено про необхідність зміни ставлення до виховання дітей та виконання батьківських обов`язків.

У подальшому дітей повернуто батькові.

17 серпня 2021 року ОСОБА_6 та ОСОБА_8 втекли з дому, ночували у під`їзді багатоповерхового будинку. Вранці наступного дня дітей знайшли працівники поліції. Діти відмовилися повертатися додому, просили захистити їх від батька, який вчиняє відносно них психологічне та фізичне насильство.

25 серпня 2021 року до Міської служби у справах дітей звернувся ОСОБА_13 та просив його захистити від батька.

На підставі звернення ОСОБА_14 органом досудового розслідування 30 серпня 2021 року до ЄРДР внесено відомості про вчинення відповідачем кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України.

При цьому, допитані в якості потерпілих діти повідомили, що відповідач протягом тривалого часу ображав їх, принижував, лаявся, бив, не дозволяв спілкуватися з рідними, забороняв розповідати іншим про те, що коїться в сім`ї, зловживав алкоголем.

У межах цього кримінального провадження проведено судово-психологічні експертизи, висновками яких підтверджений факт негативного впливу поведінки батька на емоційний стан та психологічний розвиток дітей.

Однак, постановою старшого слідчого СВ Бердичівського районного відділу поліції ГУНП в Житомирській області від 13 серпня 2022 року вказане кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення ( відсутня ознака «системності», тобто вчинення діяння три і більше разів).

Висновком оцінки потреб сім`ї від 26 серпня 2021 року встановлено, що діти зазнали психологічного насильства з боку батька.

Наказом Міської служби у справах дітей виконавчого комітету Бердичівської міської ради від 27 серпня 2021 року №91 ОСОБА_15 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 поставлено на облік дітей, які залишилися без батьківського піклування.

У вересні 2021 року Орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердичівської міської ради звернувся до суду з позовом про відібрання дітей ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 від батька у зв`язку із загрозою їх життю та здоров`ю.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21 лютого 2022 року, яке залишене без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 28 вересня 2022 року, дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відібрано від батька без позбавлення батьківських прав та передано їх для подальшого влаштування Органу опіки та піклування для їх подальшого влаштування.

Вирішено стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі по 1500 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, шляхом перерахування коштів на особові рахунки дітей, починаючи з 8 вересня 2021 року й до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

При вирішенні питання про відібрання дітей від батька суд встановив факт вчинення останнім тривалого фізичного та психологічного насильства відносно доньки та синів. Судом також зазначено, що відповідач поводився з дітьми жорстоко, застосовуючи до них фізичну силу, образи та приниження. При цьому, суд констатував, що відповідач свідомо не бажає визнавати свої помилки у стосунках з дітьми та змінювати ставлення до виконання батьківських обов`язків.

Під час розгляду даної справи була з`ясована думка дітей, які одностайно та категорично відмовилися повертатися до батька, та просили захистити їх від нього.

Наявний в матеріалах справи лист КУ « Центр надання соціальних послуг» від 19 червня 2023 року №197 містить інформацію про те, що 18 липня 2021 року родині ОСОБА_1 надавалися послуги екстреного втручання за фактом залишення дітьми місця проживання. В подальшому батько дітей відмовився від проведення оцінки потреб без адвоката, не допустив до свого помешкання. Психологом та фахівцями із соціальної роботи надавалася допомога під час їх перебування у закладі охорони здоров`я.

Рішеннями виконавчого комітету Бердичівської міської ради від 4 травня 2022 року №92 та №93 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування та влаштовано в дитячий будинок сімейного типу ОСОБА_10 , ОСОБА_11 на виховання та спільне проживання.

Судом також встановлено, що відповідач у березні 2022 року виїхав за межі України й на даний час не перебуває на українській території.

Характеристика ОСОБА_4 за місцем навчання ( гімназія № НОМЕР_1 м. Бердичева) свідчить про те, що дитина характеризується позитивно, стосунки хлопчика з прийомними батьками та дітьми добрі, дитина чиста, охайна, забезпечена шкільним приладдям.

Досліджена судом психолого-педагогічна характеристика ОСОБА_2 за місцем навчання ( Бердичівський професійний будівельний ліцей) містить інформацію про доброзичливу та теплу атмосферу у сім`ї, позитивний вплив на дівчинку батьків-вихователів та брата, добрі, близькі та довірливі взаємини у сім`ї.

Про наявність доброзичливої, теплої атмосфери у сім`ї, добрих, близьких та довірливих взаємин у сім`ї також зазначено й у психолого-педагогічній характеристиці ОСОБА_3 за місцем його навчання (Бердичівський професійний будівельний ліцей).

У висновку Органу опіки та піклування, затвердженому рішенням виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області від 3 липня 2023 року, зазначено про доцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказані вище обставини у своїй сукупності свідчать про те, що позивачем доведена необхідність застосування до ОСОБА_1 такого крайнього заходу, як позбавлення його батьківських прав стосовно неповнолітніх дітей.

При цьому, заслуговує на увагу та обставина, що рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 20 лютого 2017 року відповідача попереджено про необхідність зміни ставлення до виховання дітей та виконання ним батьківських обов`язків, проте його поведінка не змінилася та стосунки з дітьми продовжували супроводжуватися принизливим ставленням батька до них, із застосуванням ним образ, фізичного та психологічного насильства стосовно доньки та синів.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач посилався на ту обставину, що він не був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання.

З даного приводу слід зазначити наступне.

Відповідно до положень пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Як свідчать матеріали справи, судові повістки про виклик в судові засідання були направлені засобами поштового зв`язку за місцем реєстрації відповідача, проте повернулися до суду із відміткою « адресат не проживає».

Таким чином, суд, направивши повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідача, з врахуванням приписів пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України, розглянув справу за його відсутності.

Оскільки відповідачем не надано доказів того, що він є особою з інвалідністю, суд обгрунтовано стягнув з нього на користь держави судовий збір.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 9 листопада 2023 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 9 липня 2024 року.