Справа №351/1188/24
Номер провадження №2/351/594/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Собка В.М. ,

за участі секретаря - Григоращук В.І

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Снятині цивільну справу в порядку спрощеного провадження за позовом адвоката Кошман Ірини Вадимівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та встановлення факту самостійного виховання та утримання малолітніх дітей -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Кошман І.В., яка діє в інтересах позивача звернулася в Снятинський районний суд Івано-Франківської області із позовом до відповідачки про розірвання шлюбу та встановлення факту самостійного виховання та утримання малолітніх дітей.

Позовні вимоги мотивувала тим, що 22.10.2020 року, сторони зареєстровали шлюб у Снятинському районному відділі ДРАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 . Від шлюбу у них народилося двоє синів: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , а/з № НОМЕР_3 , дата видачі 22.11.2022 року та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , а/з № НОМЕР_5 , дата видачі 02.06.2021 року.

Адвокат Кошман І.І. зазначає, що одруження сторін виявилося невдалим. Спільне життя не склалося через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігнорування налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. У зв`язку з тим, що їхнє сімейне життя не склалося, сторони фактично припинили спільне ведення спільного господарства та спільного бюджету та на даний час проживаємо окремо. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача та є недоцільним.

Як очевидно з викладених обставин, поновлення шлюбно-сімейних відносин та збереження сім`ї є неможливим, і ОСОБА_1 твердо бажає розірвати шлюб, у зв`язку з цим просить термін для примирення сторонам не надавати.

Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 20.06.2024 було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, з наданням сторонам строку для подання письмових заяв по суті спору та вчинення процесуальних дій.

Представниця позивача, адвокат Кошман І.В., при подачі даного позову до суду у прохальній частині просила розгляд справи проводити без її участі та участі позивача, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Адвокат Кошман І.В., через канцелярію суду Вх.№6058 від 08.08.2024 року подала заяву про збільшення позовних вимог, в якій просила встановити факт самостійного виховання та утримання позивачем малолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та зазначала, що мати дітей не приймає участі у їхньому виховання та утриманні, проживає окремо в іншому місці, у зв`язку із тим у позивача постала необхідність юридичної фіксації факту самостійного виховання та утримання малолітньої дітей, оскільки в подальшому виникають обставини необхідності оформлення документів щодо соціальної допомоги на дітей, яка виховуються лише одним із батьків, а також виникають питання щодо переміщення заявника та дітей без документального оформлення згоди матері, яка не проживає разом із дітьми. Встановлення даного факту породить юридичні наслідки, які виразяться у можливості батькові дітей одноосібно звертатись до державних та освітніх закладів від імені та в інтересах дітей. Окрім вищевказаного, встановлення даного факту породить юридичні наслідки, які виразяться у можливості батькові дітей одноосібно звертатись до державних та освітніх закладів від імені та в інтересах дітей та інше.

Розгляд справи проводити без її участі та участі позивача, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

08.10.2024 року через канцелярію суду Вх.№ 7591 представницею позивача, адвокатом Кошман І.В. подано заяву про пришвидшення розгляду даної справи, оскільки у даному випадку захист дітей є пріоритетними. ОСОБА_2 не приймає участі у вихованні та утриманні свої дітей, проживає окремо, тобто не виконує своїх материнський обов`язків, у зв`язку із чим у позивача виникла необхідність встановлення факту самостійного утримання та виховання свої синів, оскільки на підставі цього рішення у ОСОБА_1 виникнуть додаткові права та обов`язки, що стосуються подальшого виховання дітей. Затягування розгляду вищевказаної справи в даному випадку призведе до грубого порушення Конвенції ООН про права дитини. Встановлення даного факту породить юридичні наслідки, які виразяться у можливості батькові дитини одноосібно звертатись до державних та освітніх закладів від імені та в інтересах дитини.

13.08.2024 року Вх.№ 6112 через канцелярію суду відповідачка подала заяву в якій вказала, що з позовними вимогами повністю погоджується, не заперечує проти розірвання шлюбу та встановлення факту виховання ОСОБА_1 їхній малолітніх синів, а також зазначила, що проживає від дітей та чоловіка в іншому місці тому не має змоги піклуватись та виховувати дітей, оскільки у неї на даний час відсутні хороші умови проживання. Планує виїжджати за межі України. Позивач має змогу забезпечити їхніх синів всім необхідним та може забезпечити їм належні умови проживання. ОСОБА_1 має стабільний та хороший заробіток.

Згідно з ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.247 УПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Виходячи з вимог ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Суд, дослідивши і перевіривши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав.

22.10.2020 року позивач та відповідачка у Снятинському районному відділі ДРАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 . Від шлюбу у них народилося двоє синів: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , а/з № НОМЕР_3 , дата видачі 22.11.2022 року та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , а/з № НОМЕР_5 , дата видачі 02.06.2021 року.

Із досліджених письмових матеріалів та заяв у судовому засіданні встановлено, що на даний час позивачка та відповідач разом не проживають. На даний час малолітні діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживають разом із своїм батьком ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 .

Згідно із копії довідки № 65 про реєстрацію місця проживання, виданої Снятинською міською радою ОСОБА_2 зареєстрована в АДРЕСА_1 .

Відповідно до поданої заяви від 13.08.2024 року відповідачкою зазначено, що вона разом із позивачем та їхніми спільними дітьми не проживає, у помешканні в якому тимчасово проживає немає належних умов для прожиття з синами, не має змоги займатися їхнім вихованням та утриманням, так як час від часу їздить за кордон та з часом планує залишитись на постійному місці проживанні за межами України. А також не заперечила проти задоволення розірвання шлюбу та визнала факт утримання малолітніх дітей батьком ОСОБА_1 .

Із заяви свідка ОСОБА_6 , яка є матір`ю позивача від 13.08.2024 року, встановлено, що вже тривалий період часу її невістка ОСОБА_7 ніякої участі у вихованні та утриманні дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не бере, а саме не цікавиться їхнім здоров`ям, не відомо де проживає. Свідок також зазначає, що позивач самостійно виховую та утримує своїх синів, створив нормальні умови для їх проживання разом із ним.

Відповідно до заяви свідка ОСОБА_8 , яка являється близьким другом сім`ї відомо, що позивач та відповідачка не підтримують жодних стосунків, спільне сімейне життя сторони припини давно. Відповідачка дуже мало часу приділяла своїм синам, на сьогодні взагалі ним не цікавиться. Також вказала, що їй відомо, що тільки позивач утримує та виховує малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , забезпечує їх усім необхідним, створив всі належні умови проживання для них.

Статтею 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.12.1991 року, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини.

Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до вищенаведених фактів, що ніким не оспорювалися, в судовому засіданні було встановлено факт самостійного виховання та утримання позивачем малолітніх синів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки їхня мати відповідачка по справі ОСОБА_2 участі у вихованні та їхньому утриманні не бере, про що свідчать письмові докази, свідчення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , а також даний факт не заперечувався самою відповідачкою, яка надала суду власноруч написану заяву.

Частиною 3 ст.105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу.

Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно дост.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст.51 Конституції України та ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3ст.115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Згідно ч.1ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, відповідачка проти розірвання шлюбу та встановлення факту самостійного виховання та утримання позивачем їхніх спільних малолітніх синів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не заперечується сторонами, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню.

Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу та встановлення факту самостійного виховання і утримання позивачем малолітніх синів відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу та встановлення вищезазначеного факту не заперечується сторонами, особисті та майнові права сторін не будуть порушені, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання та встановити факт самостійного виховання та утримання позивачем синів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Керуючись ст.ст.19,78,81,82,89,206,263-265,274,279 ЦПК України, ст.ст.105,112,114-115 СК України суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований 22 жовтня 2020 року, Снятинським районним відділом ДРАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис за №106 розірвати.

Встановити факт самостійного виховання та утримання батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 малолітніх дітей ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Шлюб припиняється у день вступу рішення суду у законну силу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Василь СОБКО