ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2788/24 Справа № 203/965/22 Суддя у 1-й інстанції - Єдаменко С. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Демченко Е.Л., Ткаченко І.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська Залізниця» на ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 14 грудня 2023 року про відмову у задоволенні заяви про поворот виконання рішення суду у справі за заявою Акціонерного товариства «Українська Залізниця» про поворот виконання рішення суду по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерне товариство «Українська Залізниця» про визнання незаконним наказу та скасування наказу про відсторонення, поновлення на робочому місці та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року Акціонерне товариство «Українська Залізниця» (далі - АТ «Українська Залізниця») звернулося до суду з заявою про поворот виконання рішення суду по справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Українська Залізниця» про визнання незаконним наказу та скасування наказу про відсторонення, поновлення на робочому місці та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування заяви посилалися на те, що рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 21 липня 2022 року визнано протиправним та скасовано наказ заступника начальника дирекції структурного підрозділу «Дніпровська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» від 08 грудня 2021 року № 1061/ОС в частині відсторонення від роботи ОСОБА_1 Стягнуто з АТ «Українська Залізниця» на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час відсторонення від роботи з 09 грудня 2021 року по 28 лютого 2022 року в сумі 19 519,50 грн., судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 992,40 грн., а разом 20 511,90 грн.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 30 березня 2023 року рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 21 липня 2022 року залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 09 серпня 2023 року рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 березня 2023 року скасовано. Ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Оскільки рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 21 липня 2022 року виконано, просили допустити поворот виконання рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 21 липня 2022 року у цивільній справі № 203/965/22 та стягнути з позивачки на їх користь грошові кошти у розмірі 24806,19 грн. в порядку повороту виконання судового рішення.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 14 грудня 2023 року в задоволенні заяви АТ «Українська Залізниця» про поворот виконання рішення суду відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ «Українська Залізниця» посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про поворот виконання рішення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що наявні усі правові підстави для повороту виконання рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2022 року, оскільки після його виконання вказане рішення скасоване та у задоволенні позову відмовлено.

Відзив на апеляційну скаргу надано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про поворот виконання рішення, суд першої інстанції виходив з того, що за загальним правилом, при скасуванні рішення у справах про стягнення заробітної плати, поворот виконання рішення не допускається. При цьому, сама по собі зміна практики у суді касаційної інстанції щодо розгляду відповідної категорії цивільних справ не може бути підставою для застосування повороту виконання у цивільних справах про стягнення заробітної плати. Оскільки рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 березня 2023 року скасовано у зв`язку з неправильним застосуванням судами норм матеріального права, відсутні будь-які докази того, що рішення ухвалено на підставі неправдивих відомостях позивача або поданих ним підроблених документах, тому поворот виконання рішення суду згідно зі ст. 445 ЦПК України у даному випадку не допускається.

Колегія суддів не може в повній мірі погодитися з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 21 липня 2022 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 30 березня 2023 рок,у позов ОСОБА_1 до АТ «Українська Залізниця» задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ заступника начальника дирекції структурного підрозділу «Дніпровська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» від 08 грудня 2021 року № 1061/ОС в частині відсторонення від роботи ОСОБА_1 Стягнуто з АТ «Українська Залізниця» на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час відсторонення від роботи з 09 грудня 2021 року по 28 лютого 2022 року в сумі 19 519,50 грн, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 992,40 грн, а разом 20 511,90 грн.

Постановою Верховного Суду від 09 серпня 2023 року рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 березня 2023 року скасовано. Ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 02 листопада 2011 року №13-рп/2011 зазначив, що поворот виконання рішення це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Поворот виконання - це спосіб захисту прав боржника, який полягає у поверненні йому стягувачем всього одержаного за скасованим рішенням.Поворот виконання можливий, у разі якщо: а) позивач одержав від відповідача в порядку виконання рішення майно або грошові кошти; б) виконане рішення скасовано судом чи змінено із задоволенням позовних вимог в меншому розмірі. Застосовуючи поворот виконання рішення суду, суд повинен зобов`язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням.

Враховуючи зазначене, положення статті 444 ЦПК України про поворот виконання рішення необхідно розглядати як повернення (виконання) особою, на користь якої відбулось виконання у подальшому скасованого (зміненого) рішення, всього, що було на її користь виконано, тій особі, якою було здійснено таке виконання.

Застосовуючи поворот виконання рішення суду, суд повинен зобов`язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнуте з нього за скасованим рішенням суду.

Відповідно до статті 239 КЗпП України, у разі скасування виконаних судових рішень про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання допускається лише тоді, коли скасоване рішення ґрунтувалося на повідомлених позивачем неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах.

Зазначене узгоджується зі змістом частини другої статті 445 ЦПК України, згідно з якою у справах про стягнення аліментів, а також у справах про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача.

Аналогічне твердження висловлено Верховним Судом у постанові від 25 жовтня 2021 року у справі № 607/3393/18.

Верховним Судом зауважено те, що згідно зі статтею 239 КЗпП України у разі скасування виконаних судових рішень про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання допускається лише тоді, коли скасоване рішення ґрунтувалося на повідомлених позивачем неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах.

Отже, чинне законодавство не допускає повороту виконання рішення суду у разі скасування виконаних судових рішень про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин. Для цієї категорії справ не має значення, в якому порядку ухвалене те рішення, яким було скасовано інше виконане рішення.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка звернулася до суду з вимогою про стягнення середньої заробітної плати за час відсторонення від роботи. За таких обставин, виплата, що є предметом спору, належить до інших виплат, що випливають з трудових правовідносин.

Підстав вважати, що скасоване рішення ґрунтувалось на повідомлених позивачем неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах немає, відтак відсутні підстави для повороту виконання рішення.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України).

За юридичною позицією Конституційного Суду України верховенство права - це панування права в суспільстві; верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо; всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права; у сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх досягнення (підпункт 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» (заяви №23759/03 та №37943/06), зазначив, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним.

Як також наголосив Європейський суд з прав людини в рішення від 26 червня 2014 року у справі «Суханов та Ільченко проти України» (заяви №68385/10 та №71378/10), перша і найбільш важлива вимога статті 1 Першого Протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання органів влади у право мирно володіти своїм майном має бути законним і переслідувати законну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання має бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, має бути досягнуто «справедливого співвідношення» між інтересами суспільства і вимогами щодо захисту прав людини.

Тому, виходячи із змісту 445 ЦПК України, статті 239 КЗпП України, позиції Європейского суду з прав людини та принципу верховенства права, колегія суддів вважає, що немає правових підстав для зобов`язання позивачки повернути грошові кошті, стягнуті на її користь за вимогу про стягнення середньої заробітної плати за час відсторонення від роботи, за скасованим судовим рішенням.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні заяви про поворот виконання судового рішення в частині стягнення з позивачки суми стягнутої середньої заробітної плати за час відсторонення від роботи та доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

Проте, суд першої інстанції помилково відмовив в задоволенні заяви про поворот виконання судового рішення в частині стягнення з позивачки судового збору, стягнутого на її користь з АТ Українська Залізниця рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 21 липня 2022 року, яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 30 березня 2023 року, оскільки зазначені рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного суду скасовані постановою Верховного Суду від 09 серпня 2023 року.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а ухвалу суду першої інстанції скасувати в частині відмови стягнення судового збору в порядку повороту виконання рішення суду в розмірі 992,40 грн.

За частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України з позивачки на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги, пропорційно задоволеним вимогам, в розмірі 31,37 грн.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська Залізниця» задовольнити частково.

Ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 14 грудня 2023 року про відмову у задоволенні заяви про поворот виконання рішення скасувати в частині відмови стягнення судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Українська Залізниця () 992,40 грн в порядку повороту виконання рішення суду та судовий збір в розмірі 31,37 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 11 липня 2024 року.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: Е.Л. Демченко

І.Ю. Ткаченко