Справа № 509/217/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2024 року Овідіопольський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Козирського Є.С.

при секретарі - Лисенко О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , третя особа: Хаджибейська райдержадміністрація Одеської міської ради, місцезнаходження: Одеська область, м. Одеса, вул. Генерала Петрова, 22, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

10 січня 2024 року представник позивача, адвокат Карпова О.В., звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), місце проживання: АДРЕСА_2 відносно її сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 Є, посилаючись на те, що Відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться її життям, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не спілкується з дитиною взагалі.

Позивач надавав пояснення по суті справи під час судового засідання 28.05.2024 р., зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив задовольнити позов.

Представник позивача з`явилась на судове засідання, зазначила, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила задовольнити позов.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, надавала заяву про розгляд справи за її відсутністю та про визнання позову.

Крім того, в матеріалах справи наявна копія заяви ОСОБА_2 , засвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області Омаровою В.С. (зареєстрована в реєстрі за №3718 про відмову від батьківських прав на малолітнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Представник третьої особи - Хаджибейської райдержадміністрації Одеської міської ради в судове засідання не з`явився, надав суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки по відношенню до малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За змістом ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис про народження №26, від 20 грудня 2010 року, складений виконавчим комітетом Барабойської сільської ради Овідіопольського району Одеської області. 30 жовтня 2018 року рішення Овідіопольського районного суду Одеської області шлюб між сторонами був розірваний.

10 листопада 2022 року Овідіопольським районним судом Одеської області по справі № 509/3410/22 затверджено мирову угоду між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визначення постійного місця проживання дитини з батьком, а сама: визначено постійне місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться її життям, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не спілкується з дитиною взагалі.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків виражається у тому, що вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкуються з дитиною взагалі, що порушує нормальне самоусвідомлення дитини; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Відповідно до ст. 165 СК з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

З огляду на викладене батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, поведінка батьків повинна бути такою, щоб дитина сама тягнулася до них.

Згідно положення пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року із змінами від 19.12.2008 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Наведеними обставинами і фактами у сукупності підтверджується, що ОСОБА_2 дитиною не цікавиться, ухиляється від здійснення батьківських обов`язків відносно фізичного, духовного та морального розвитку дитини, не проявляє до неї турботи та уваги, не цікавиться її справами та станом здоров`я.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що особа ухиляється від їх виконання свідомо. А це означає, що вона вперто та систематично, незважаючи на всі заходи попередження, продовжує не виконувати свій батьківський обов`язок. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Як вже зазначалось вище, застосується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявились безрезультатними.

В силу ч.4 і ч.5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів, щодо позбавлення батьківських прав, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки.

Згідно висновку від 20.03.2024 року №Н-528 Хаджибейської райдержадміністрації Одеської міської ради, встановлено, що батько дитини ОСОБА_1 зареєстрований разом з сином та проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з актом з обстеження умов проживання малолітнього ОСОБА_5 від 06.03.2024 року, складеного органом опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради, для дитини створені належні умови для виховання та розвитку.

ОСОБА_1 відповідально ставиться до виховання та розвитку дитини.

Відповідно до довідки Одеської загальноосвітньої школи №20 Одеської міської ради Одеської області від 16.06.2022 №352, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , учень 6-Б класу, навчається у закладі з 16.06.2020 року.

Згідно з характеристикою ТОВ «ПОІСК» ОСОБА_1 працював у компанії з 08.8.2018 по 27.05.2022 рік на посаді: оператор коптильної установки. Неодружений, має одну дитину, яку виховує самостійно. За місцем колишньої роботи характеризується позитивно.

Згідно з протоколом бесіди з малолітнім Носалем ОСОБА_6 , складеного 06.03.2024 року спеціалістами органу опіки та піклування у присутності батька дитини та з його дозволу, Носаль ОСОБА_6 розповів, що він навчається у 7-Б класі, улюблені предмети алгебра, геометрія, історія України, географія. У вільний час грає волейбол, має найкращого друга. Своєю сім`єю вважає батька, бабусю та дідуся. З мамою не спілкується. З батьком - гарні, довірливі стосунки.

Мати дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, з дитиною не спілкується, від виховання сина самоусунулась, за місцем проживання дитину не відвідує, не піклується про фізичний і духовний розвиток ОСОБА_6 , не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, станом здоров`я не цікавиться, матеріальної допомоги не надає. ОСОБА_2 надала нотаріально посвідчену заяву від 21.02.2023 за №3718 привтаним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Омаровою В.С., в якій заявляє, що відмовляється від батьківських прав на свого малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Майнових та інших претензій не має

Орган опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Аналізуючи наявні у матеріалах справи докази, керуючись діючим сімейним законодавством України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав у позбавленні батьківських прав відповідачки ОСОБА_2 по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з підстав самоусунення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків та свідомого ухилення ОСОБА_2 від виховання та утримання дитини.

Також Позивач одночасно з вимогою про позбавлення батьківських прав заявив вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини з відповідачки на його користь.

До вказаних правовідносин застосовуються норми права, визначені Сімейним кодексом України.

Згідно із статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право нa рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до пунктів 1 і 2 статті 3 Конвенції про права дитини, що була ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

За змістом статті 18 Конвенції, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Крім того, відповідно до абз. 3-4 п.17 Постанови вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК ( 2947-14 ).

В судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які підтвердили аморальний спосіб життя відповідачки, зловживання алкогольними напоями, ухилення відповідачки від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та її винну поведінку.

Зазначена позиція суду узгоджується з Постановою Верховного Суду по справі № 175/1713/20 від 23 червня 2022 року, що "Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце не тільки коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, що є основою батьківського піклування дитиною. Але й коли батьки, надаючи дитині житло та необхідне харчування, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини."

За таких обставин суд дійшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 315-319 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Хаджибейська районна адміністрація Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 аліменти на утримання дитини, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини всіх її доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.01.2024 року - дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 08.07.2024 року.

Суддя: Є. С. Козирський