№ апеляційного провадження: 22-ц/824/1667/2024
Головуючий у суді першої інстанції: Волошин В.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року Київським апеляційним судом в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Шпирук Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Вілько Наталії Георгіївни, подану в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2023 року, ухвалене у складі судді Волошина В.О., у справі № 761/22838/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном, стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном, стягнення моральної шкоди. Зазначав, що йому на праві приватної власності належить 1/3 частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 , решта 2/3 частини цієї квартири належить ОСОБА_1 . Відповідачка фактично проживає у вказаній квартирі, в зв`язку з чим він запропонував їй купити його частку у цій квартирі, проте, ОСОБА_1 відмовилась від такої пропозиції. 04 листопада 2020 року він повідомив ОСОБА_1 про намір продати належну йому частку вказаної квартири. Вказував, що в подальшому ОСОБА_1 було здійснено заміну замків на вхідних дверях зазначеної квартири та по теперішній час він не в змозі користуватися частиною квартири, яка йому належить. В добровільному порядку відповідачка відмовляється допустити його до квартири, що додатково спричиняє йому моральні страждання, в зв`язку з чим він вимушений був звернутися до суду за захистом свого порушеного права. З урахуванням викладеного, ОСОБА_2 просив усунути перешкоди у користуванні квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_1 не чинити перешкоди та надати йому вільний доступ до вказаної квартири, та стягнути з ОСОБА_1 на його користь заподіяну моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Усунуто перешкоди у користуванні ОСОБА_2 квартирою АДРЕСА_2 , шляхом зобов`язання ОСОБА_1 не чинити перешкоди та надати ОСОБА_2 вільний доступ до цієї квартири.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 992,40 грн.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, адвокат Вілько Н.Г., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу. Просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволені позову відмовити в повному обсязі. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що від позивача жодних звернень, заперечень, пропозицій щодо користування спірною квартирою ОСОБА_1 не надходило. Вхідні двері та замки ОСОБА_1 не змінювала, та не створювала ОСОБА_2 перешкод у користуванні спірною квартирою. Також зазначає, що від ОСОБА_2 жодних пропозицій щодо розподілу особових рахунків на оплату комунальних послуг не надходило, всі комунальні послуги сплачувались ОСОБА_1 одноособово. Єдина вимога з якою звертався до ОСОБА_1 позивач - це вимога продати спірну квартиру. Наголошує на тому, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 не допускає до спірної квартири позивача, та що він не має ключів від цієї квартири. Також зазначає, що ОСОБА_1 в суді першої інстанції заявляла клопотання про допит свідка ОСОБА_3 , який тривалий час проживав у спірній квартирі та був очевидцем обставин, викладених позивачем у позовній заяві. Проте у задоволенні зазначеного клопотання було відмовлено, що не сприяло об`єктивному розгляду справи та встановленню всіх обставин, що мають значення для справи. Задовольняючи позов судом не було враховано, що позивачу належить право власності на 1/3 частку спірної квартири, відтак, він має право на надання йому в користування тієї частини спільного майна, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності, а не до всієї квартири. Звертає увагу на те, що ще до набуття ОСОБА_1 права власності на 2/3 частини спірної квартири, ОСОБА_2 не користувався цією квартирою, що свідчить про відсутність його порушеного права на користування квартирою саме відповідачкою та є лише способом примусити її до відчуження спірної квартири.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник адвокат Пальчик В.Л. проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили скаргу залишити без задоволення з огляду на її безпідставність, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлена належним чином, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за її відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є співвласниками квартири АДРЕСА_2 .

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 03 червня 1997 року ОСОБА_2 на праві власності належить 1/3 частина вказаної квартири, решта 2/3 частини цієї квартири належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 вересня 2020 року (а.с. 12, 49).

Спірна квартира складається з трьох ізольованих кімнат, загальною площею 57,1 кв.м., житловою площею 41,7 кв.м.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , усунувши перешкоди у користуванні останньому квартирою АДРЕСА_2 , шляхом зобов`язання ОСОБА_1 не чинити перешкоди та надати ОСОБА_2 вільний доступ до цієї квартири.

Ухвалюючи рішення, суд виходив з того, що між співвласниками спірної квартири склалися неприязні стосунки, в результаті чого, відповідачкою створенні перешкоди позивачу в користуванні спірною квартирою.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

За змістом частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

У відповідності з ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю.

Згідно із ст. 155 ЖК України власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у розпоряджанні власністю.

Підставою для подання позову про усунення перешкод у користуванні власністю є створення іншою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Характерною ознакою цього позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.

Умовами для задоволення про усунення перешкод у користуванні власністю є сукупність таких обставин: майно знаходиться у власника або титульного володільця; інша особа заважає користуванню, розпорядженню цим майном; для створення таких перешкод немає правомірних підстав (припису закону, договору між власником та іншою особою тощо); у позові має бути визначено дії, які повинен здійснити відповідач для усунення порушень права власника (володільця).

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_2 зазначив, що відповідачка ОСОБА_1 змінила замки від вхідних дверей та чинить йому перешкоди у користуванні спільною квартирою. На підтвердження вказаних обставин ОСОБА_2 надав суду копію заяви про вчинення перешкод у користуванні майном від 10 листопада 2020 року до Шевченківського УП НПУ у м. Києві, копію довідки дільничного офіцера поліції Шевченківського УП НПУ у м. Києві від 19 листопада 2020 року про закінчення перевірки за його заявою з приводу чинення відповідачкою перешкод у доступі до квартири (а.с. 15, 16).

Заперечуючи проти позову, відповідачкою ОСОБА_1 не було надано належнихта допустимих доказів на спростування вказаних обставин та на підтвердження надання нею позивачу доступу та ключів до спірної квартири.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку, що порушене право позивача ОСОБА_2 на володіння та користування його часткою у спірній квартирі підлягає відновленню шляхом зобов`язання ОСОБА_1 не чинити перешкоди та надати ОСОБА_2 вільний доступ до цієї квартири.

Колегія суддів критично ставиться до доводів апеляційної скарги про недоведеність позивачем факту чинення йому перешкод у користуванні власністю, а тому у задоволенні позову має бути відмовлено. Оскарження відповідачкою ОСОБА_1 рішення суду про усунення перешкод у користуванні власністю свідчить про наявний конфлікт співвласників квартири щодо користування нею. Наявність судового рішення щодо усунення перешкод користування власністю забезпечує захист прав позивача.

Колегією суддів не встановлено порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування ухвали.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди сторонами не оскаржене, а тому, колегія суддів не перевіряє правильність висновків суду першої інстанції в цій частині.

Таким чином, апеляційна скарга адвоката Вілько Н.Г., подана в інтересах ОСОБА_1 , підлягає залишенню без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2023 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Вілько Наталії Георгіївни, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 29 січня 2024 року.

Суддя-доповідач

Судді