РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомир у складі:

головуючого - судді Перекупка І.Г.,

при секретарі Конончук Ю.О.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника третьої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні Богунського районного суду м. Житомир цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа Орган опіки та піклування Житомирської міської ради в особі Виконавчого комітету Житомирської міської ради про визнання місця проживання дитини з батьком,-

В С Т А Н О В И В:

До Богунського районного суду м. Житомир звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_4 , третя особа Орган опіки та піклування Житомирської міської ради в особі Виконавчого комітету Житомирської міської ради про визнання місця проживання дитини з батьком. В обгрунтування позовних вимог вказав, що він, ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 з 17 липня 2004 р. Шлюб зареєстрований Житомирським міськрайонним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального у правління юстиції у Житомирській області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний запис № 777. Під час перебування у шлюбі у них народилася дитина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з ним за адресою: АДРЕСА_1 . та з липня 2023 р. перебуває на його повному утриманні, що підтверджується Актом ООП Житомирської міської ради від 05 жовтня 2023 р. З середини липня 2023 р. ОСОБА_4 залишила їх спільне, сімейне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 та переїхала проживати до іншого помешкання. З того часу ОСОБА_4 проживала сама по собі, не цікавлячись життям доньки та не приділяючи взагалі уваги інтересам та потребам дитини. На початку вересня 2023 р. ОСОБА_4 виїхала з України в Норвегію, на лікування та фактично з 05 вересня 2023 р. проживає за адресою: Норвегія, м. Мосс. Відсутність ОСОБА_4 в Україні, у зв`язку із її довготривалим лікуванням за межами України, вимушує його, з метою реалізації усіх прав законного представника його доньки, звернутися до суду з вимогою визначення проживання дитини, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач звертає увагу суду, що жодним чином не перешкоджає спілкуванню відповідачки з донькою і готовий зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб донька не була позбавлена піклування матері.

Позивач має стабільний дохід, у змозі забезпечувати потреби неповнолітньої доньки в повному обсязі, не зловживає спиртними, наркотичними речовинами, веде нормальний спосіб життя, вад здоров`я, які б унеможливлювали виховання та утримання доньки не має.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги обгрунтовуючи їх наданими суду доказами.

Відповідачка, протягом часу слухання справи, не заперечувала проти задоволення позовних вимог але при цьому вважала, що по суті позов безпідставний так як, на її думку, «…обставини, на які посилається позивач, не свідчать про наявність у нього порушеного суб`єктивного права з її боку, на момент подання позову до суду…».

Разом з тим, відповідачка направила до суду заяву від 10.11.2024 р. про зупинення провадження по справі до закінчення її лікування за кордоном. (а. с. 158-163).

Суд протокольно відмовив у задоволені вказаного клопотання так як вказана процесуальна дія буде суперечити інтересам дитини.

Представник відповідача направив до суду заяву про розгляд справи без його участі та просив залишити позовну заяву без задоволення. (а. с. 168).

У письмовому виступі представник відповідача звернув увагу, що «…Обставини, на які посилається позивач не свідчить про наявність у нього порушеного суб`єктивного права з боку відповідачки станом на момент подання позову до суду. Також, факт порушення прав дитини не знайшло своє підтвердження під час розгляду судової справи в суді. Спір щодо місця проживання дитини був ініційований батьком дитини, з яким дитина і так фактично проживала і продовжує проживати. Мати дитини не вимагала та не вимагає зміни її місця проживання, а у справі відсутні докази того, що батько дитини забороняє матері бачитися з дочкою. З урахуванням наведеного, позивачем не доведено, що на час звернення до суду батька з позовом про визначення місця проживання дитини разом із ним, яка фактично проживала і проживає разом із ним, порушені права позивача. Отже, між батьками відсутній спір щодо місця проживання дитини. (а. с. 164-167).

Представник третьої особи, який не заявляє самостійних вимог - Служба у справах дітей та сім`ї Житомирської міської ради не заперечував проти задоволення позовних вимог, надав суду Акт обстеження умов проживання дитини, рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради «Про затвердження висновку щодо визначення місця проживання ОСОБА_5 » від 16.10.2024 р. (а. с. 11, 169-171).

Свідок ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . суду пояснила, що вона являється матір`ю ОСОБА_4 …Сім`я доньки попала у складну ситуацію. Донька знаходиться під психологічним впливом шахраїв, лікується за кордоном. ОСОБА_6 звернула увагу суду, що онучка ОСОБА_7 повинна бути з батьком, поки її мати а її донька, знаходиться під психологічним впливом. Свідок не заперечувала того факту, коли у онучки ОСОБА_7 була можливість виїхати з однолітками на екскурсію до республіки Болгарії, мати не дала дозволу на виїзд за кордон. Свідок підтвердила, що визначення місця проживання онучки з батьком, буде на користь дитини. (а. с. 110-111, 117-122).

Свідок ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . суду пояснила, що вона являється матір`ю ОСОБА_1 та бабусею ОСОБА_5 . Щодо сім`ї сина вона може сказати тільки позитивне. З самого дня одруження в сім`ї склалися позитивні відносини. Син з сім`єю часто приходили до них у гості. Пізніше син став приходити сам або з онучкою. Про хворобу невістки вона дізналася пізніше. Вважає, що вирішення питання про місце проживання онучки з батьком, буде на користь дитини. (а. с. 112-113,122-126)

Свідок ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . суду пояснив, що ОСОБА_1 доводиться йому братом. Стосовно відносин між братом та його дружиною, нічого не міг пояснити а щодо племінниці пояснив, що між братом - батьком та донькою склалися дуже теплі відносини. Брат повністю забезпечує вимоги доньки. Наполягає, що вирішення питання про місце проживання племіниці з батьком, буде на користь дитини. (а. с. 114-115, 126-129).

Свідок (неповнолітня) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (допитана у присутності психолога ОСОБА_10 ) суду пояснила, що у неї нормальні стосунки як з батьком, так і з мамою, яка на теперішній час перебуває на лікуванні у Норвегії. Вона хоче щоб вони жили однією сім`єю але на час поки мама перебуває на лікуванні, вона бажає жити з батьком. (а. с. 135-136, 140-146).

Свідок ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . суду пояснила, що вона являється подругою ОСОБА_6 . Сім`ю ОСОБА_12 та ОСОБА_13 знає давно. На початку сімейного життя у сім`ї було все гаразд, сім`я була щаслива та забезпечена але згодом ОСОБА_14 познайомилися з лікарем ОСОБА_15 , якого знала вся Україна як «Лікар Зло». З середини липня 2023 р. ОСОБА_14 перестала бути з сім`єю так як пішла до ОСОБА_15 . На скільки їй відомо, на час слухання справи, ОСОБА_14 знаходиться за кордоном, лікується. Вважає, що вирішення питання про місце проживання ОСОБА_7 з батьком, буде на користь дитини. (а. с. 137-138, 147-150).

Дослідивши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, заслухавши учасників процесу, оцінивши безпосередньо в судовому засіданні всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено.

28 грудня 2024 р. ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_4 , третя особа Орган опіки та піклування Житомирської міської ради в особі Виконавчого комітету Житомирської міської ради про визнання місця проживання дитини з батьком. (а. с. 1-7).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.12.2024 р. головуючим по справі призначено суддю ОСОБА_16 (а. с. 17).

Згідно Свідоцтва про народженняОСОБА_5 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 . Батьками дитини вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . (а. с. 9).

Зі змісту Акту обстеження умов проживання від 05 жовтня 2024 р. свідчить, що для дитини створені належні умови для виховання та проживання. (а. с. 11).

11.01.2024 р. ухвалою суду відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 09.30 год. 05 березня 2024 р. з викликом сторін. (а. с. 20-21).

07.05.2024 р. ухвалою суду заява ОСОБА_4 про участь у справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, задоволена. (а. с. 80-81).

Зі змісту Акту щодо підтвердження фактичного проживання від 11.06.2024 р. свідчить, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 проживає разом з батьком, ОСОБА_1 без матері, ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 з 20.12.2016 р. ОСОБА_4 не проживає з сім`єю з 04.06.2023 року. (а. с. 86).

Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 16.10.2024 р. № 1668 затверджено висновок щодо визначення місця проживання ОСОБА_5 . (а. с. 169).

За висновком виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування, щодо визначення місця ОСОБА_5 , визнано за доцільне визначити місце проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 разом з батьком, ОСОБА_1 . (а. с. 170).

Дана справа розглядається в рамках цивільного судочинства. Положеннями процесуального закону, який регулює правила розгляду таких справ, визначено, що розглядаючи цивільні справи суд керується принципом диспозитивності та змагальності, які визначають, що кожна сторона повинна самостійно подавати докази та доводити ті обставини на які посилається, в тому числі, шляхом подання доказів, заявлення клопотань і несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування заявлених вимог не може перебирати на себе суд або інша сторона. (ст. ст. 12, 13 та 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона, повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України).

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Вирішуючи спір по суті заявлених вимог в частині визначення місця проживання дитини, суд виходить з наступного.

Положеннями ст. 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Як зазначено у ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно із ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначаються нею самою.

Відповідно до частин 1-2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Згідно ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р., ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11.07.2017 р. у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76).

У справах щодо здійснення одним із батьків прав на спілкування стаття 8 Конвенції передбачає батьківське право на вжиття заходів з метою возз`єднання зі своєю дитиною та обов`язок національних органів влади сприяти такому возз`єднанню настільки, наскільки інтереси дитини передбачають, що має бути зроблено все для збереження особистих стосунків, і, за необхідності, «відновлення» сім`ї; обов`язок держави полягає не у досягненні результату, а у вжитті заходів (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кацпер Новаковський проти Польщі» пункт 74, від 10.01.2017 р.).

Верховний Суд у постанові від 30.03.2021 р. по справі № 542/1428/18 зазначив, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Право взаємного спілкування одного з батьків та дитини становить основоположний елемент «сімейного життя» у розумінні статті 8 Конвенції.

НеповнолітняОСОБА_5 , 02.05.2012 р. проживає з батьком, ОСОБА_1 , який в змозі забезпечити доньку належними умовами проживання, виховання та розвитку.

Механізм визначення місця проживання дитини з одним із батьків не має на меті обмеження іншого з батьків у правах.

Вирішуючи питання про визначення місця проживання дитини, суд враховує об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема, поведінку батьків щодо дитини.

Батько дитини, який безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, стан його розвитку, незалежно від того з ким остання буде проживати.

При цьому, визначення місця проживання дитини з батьком не впливатиме на її взаємовідносини з матір`ю, оскільки визначення місця проживання дитини з одним із батьків не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про визначення місця проживання неповнолітньоїОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 з батьком, ОСОБА_1 .

Оскільки позивач самостійно сплатив суму судового збору і в резолютивній частині позову не наполягає на стягнені з відповідачки даної суми, суд не стягує з відповідачки судовий збір. (а. с. 47).

Керуючись статтями 19, 104, 112-115, 160-161, 171, 180, 182, 183, 185 СК України, статтями 7, 8, 12, 13, 81, 141, 142, 258-259, 263-265, 273, 352, 354, 355, 430 ЦПК України, Законом України «Про охорону дитинства», Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 р., ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XII суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа Орган опіки та піклування Житомирської міської ради в особі Виконавчого комітету Житомирської міської ради про визнання місця проживання дитини з батьком, задовольнити.

Визначити місце проживання неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 з батьком, ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дані про сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (РНОКПП НОМЕР_1 ), АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 (РНОКПП НОМЕР_2 ), АДРЕСА_1 , фактично проживає: Норвегія м. Мосс, e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_11 .

Третя особа: Орган опіки та піклування Житомирської міської ради, , м. Житомир, м-н ім. С.П. Корольова, 4/2.

Повний текст рішення виготовлено 19.11.2024.

Суддя Богунського районного

суду м. Житомира І.Г. Перекупка