Єдиний унікальний номер 341/900/24
Номер провадження 2/341/374/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 року м.Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області, у складі

головуючого судді Куценка М.О.,

за участі секретаря судового засідання Сегін І.І.

розглянувши в порядку спрощеного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить суд стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з моменту подання позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що між нею та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб. Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 29 лютого 2024 року шлюб було розірвано.

Під час шлюбу у сторін по справі народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач з відповідачем разом не проживають, добровільно відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча є працездатним працює на тимчасових роботах. Діти знаходяться на повному утриманні позивача.

Просить стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з моменту подання позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою суду від 30.04.2024 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та справу призначено до розгляду по суті (а. с. 17).

25.06.2024 р. представник відповідача ОСОБА_5 подав відзив на позовну заяву, в якій просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, оскільки ОСОБА_2 не має постійної роботи та стабільного доходу (а.с.33-35).

04.07.2024 р. представник відповідача - адвокат М.К. Ковальчин подав заяву, в якій просить здійснити перехід розгляду даної справи із спрощеного позовного провадження на розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с. 46).

Ухвалою суду від 04.07.2024 р. в задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Ковальчина М.Я. відмовлено (а.с.48).

19.08.2024 р. представник відповідача адвокат М. Ковальчин через канцелярію суду подав заяву, в якій просить зупинити розгляд справи до прийняття рішення по суті у іншій цивільній справі №341/1176/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Данилюка Олексія Орестовича про розірвання договору дарування (а.с.61).

Ухвалою суду від 19.08.2024 р. відмовлено в задоволенні заяви представника відповідача адвоката М. Ковальчина про зупинення розгляду справи до прийняття рішення по суті у іншій цивільній справі №341/1176/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Данилюка Олексія Орестовича про розірвання договору дарування (а.с.64-65).

В судове засідання сторони не з`явилися.

Представник позивачки при подачі позову до суду зазначив проводити розгляд справи без їхньої участі (а. с.4).

Представник відповідача адвокат М.Ковалишин подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без участі відповідача, просить врахувати доводи викладені у відзиві на позовну заяву та відсутність доходів у відповідача.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу позовних вимог, а відповідач, як на підставу заперечень на позов, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі доказів, поданих учасниками справи і витребуваних судом, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно ст.ст.76,77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положення пунктів 1, 2, 4 частини 1 статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвами про народження: серії НОМЕР_1 виданим Виконавчим комітетом Бурштинської міської ради Галицького району Івано-Франківської області, про що складено відповідний актовий запис №103 (а.с.7) та серії НОМЕР_2 виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №436 (а.с.8).

Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державними органами реєстрації актів цивільного стану в установленому законом порядку. Це положення статті 121 Сімейного кодексу України стосується як дітей, народжених у шлюбі, так і дітей, народжених особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі (народжені поза шлюбом).

З матеріалів справи встановлено, що діти проживають разом з позивачем.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Виконання передбачених статтею 150 СК України, обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини як фізичного, так і духовного та морального розвитку.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Положеннями ч.1 ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до абзацу 3 частини 2 статті 182 СК України, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Абзацом 2 частини 2 статті 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 3 ст.181СКУкраїни за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто.

Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до статті 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до положень закону України «Про державний бюджет на 2024 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 3196 грн.

У своєму відзиві сторона відповідача заперечує проти задоволення заявленого позову, посилаючись зокрема на скрутне матеріальне становище, однак належних доказів, які б дозволяли суду дійти висновку про наявність обставин для звільнення від обов`язку утримувати дітей та сплачувати аліменти відповідачем суду не надано.

Аналізуючи надані сторонами докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами заявлену нею вимогу про стягнення із відповідача аліментів в розмірі 3 000 грн. та можливість відповідача сплачувати аліменти саме в такому розмірі. Крім того матеріали справи не містять доказів, які б дозволяли суду дійти висновку про наявність можливості у відповідача сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі. Враховуючи, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, встановлений законодавством мінімальний прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а також виходячи з принципів розумності та справедливості, потреб дитини у розвитку, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, починаючи стягнення з моменту подання позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Також суд вважає за необхідне звернути увагу, що частина 1 статті 192 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так як позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у сумі 1211 грн. 20 коп. на користь держави підлягає стягненню з відповідача.

Крім того, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з моменту подання позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. на користь держави.

Рішення в частині стягнення платежу аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяМихайло КУЦЕНКО