Провадження № 2-о/361/452/24
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

04 грудня 2024 року м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Бражник Н.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про встановлення юридичного факту, -

УСТАНОВИЛА:

Адвокат Кузнєцова С.О. від імені та в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеною заявою та просила суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт Понінка Полонського району Хмельницької області на території України станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року.

Заяву мотивувала тим, що ОСОБА_1 , дошлюбне прізвище « ОСОБА_2 », народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт Понінка Полонського району Хмельницької області, де проживала до 1983 року. У липні 1983 року вийшла заміж та змінила прізвище на « ОСОБА_3 ». З 1983 року до 1988 року проживала разом із чоловіком у м. Хмельницький, а з 1988 року до 1989 року у м. Волочиськ Хмельницької області. У 1989 році втратила паспорт на прізвище « ОСОБА_3 », який знищений Волочиським РВ Хмельницької області.

З чоловіком розлучилась, проживала у смт Понінка Полонського району Хмельницької області, працювала, однак без оформлення трудової книжки.

У 2019 році переїхала до своєї знайомої у Броварський район Київської області, де проживає на даний час у Садовому товаристві «Дружба», без реєстрації.

Зазначила, що декілька разів намагалась оформити паспорт. У 2023 році зверталась до Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Київській області (далі Броварський РУП ГУНП у Київській області) щодо втрати паспорта, до Броварського об`єднаного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (далі Броварський ОВ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області), проте в усній формі отримала відмову.

Адвокат Кузнєцова С.О., зазначила, що з відповіді на адвокатський запит щодо документування ОСОБА_1 паспортом громадянина України за місцем її постійного проживання (Броварський район), Броварський ОВ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області надав відповідь проте, що для оформлення паспорта громадянина України ОСОБА_1 має надати рішення суду про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року.

Оскільки ОСОБА_1 є особою пенсійного віку, тому їй необхідно мати паспорт для оформлення хоча б субсидії, вона не має офіційного стажу та не може розраховувати на пенсійні виплати, а тому звертається із до суду із зазначеною заявою про встановлення факту постійного проживання на території України.

У порядку автоматизованого розподілу справ між суддями заяву передано на розгляд судді Бражник Н. М.

Перевіривши матеріали заяви та долучених до неї документів, суддя дійшла наступного висновку.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 3 ст. 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Заява подана в порядку окремого провадження за формою і змістом повинна відповідати вимогам статті 175 ЦПК України.

Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб (ч. 4 ст. 294 ЦПК України).

Відповідно до ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

З огляду на ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Питання громадянства України регулюється Конституцією України, законами України, указами Президента України, міжнародними договорами України. Основними нормативно-правовими актами з питань громадянства України є Закон України «Про громадянство України» та Указ Президента України від 27 березня 2001 року № 215. Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2 з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3 з моменту внесення відмітки про громадянство України (ч. 2 ст. 3 згаданого Закону).

Встановлення належності особи до громадянства України це визнання особи громадянином України відповідно до статті 3 Закону України «Про громадянство України», але яка з тих чи інших причин досі не має паспорта громадянина України та не є громадянином іншої держави.

З метою організації виконання Закону України «Про громадянство України» Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, зокрема, затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі Порядок).

Так, цим Порядком відповідно до Закону України «Про громадянство України» визначено перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Згідно з пунктом 7 Порядку встановлення належності до громадянства України стосується, зокрема громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 ч. 1 статті 3 Закону особа, яка станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає до територіального органу Державної міграційної служби України за місцем проживання: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 2 ч. 1 статті 3 Закону особа, яка проживала на території України за станом на 13 листопада 1991 року і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її проживання в Україні на зазначену дату, подає до територіального органу Державної міграційної служби України за місцем проживання (пункт 9 Порядку): а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 13 листопада 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту проживання особи на території України за станом на 13 листопада 1991 року.

Отже, встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991року або проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року особи, яка не була громадянином іншої держави, є підставою для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 або 2 статті 3 Закону України «Про громадянство України», і такий факт може бути встановлено на підставі судового рішення.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року, адвокат Кузнєцова С.О., усупереч ст. 316 ЦПК України, не надала доказів, які підтверджують факт проживання ОСОБА_1 на території Броварського району Київської області, зокрема з 2019 року і на даний час у Садовому товаристві «Дружба». Крім того, враховуючи викладені вище вимоги Порядку потребують уточнення вимоги заяви.

До заяви адвокат Кузнєцова С.О. додала такі докази: копія свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія НОМЕР_1 , яке видане повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полонського районного управління юстиції у Хмельницькій області 21 січня 2014 року; копія бланку заяви на отримання паспорта громадянина СРСР (зразка 1974 року) форма 1 на ім`я ОСОБА_4 , 1979 рік, із відміткою на зворотній стороні про знищення у 1984 році паспорта ОСОБА_3 (Писаренко закреслено); копія бланку заяви на отримання паспорта громадянина СРСР (зразка 1974 року) форма 1 на ім`я ОСОБА_1 , 1983 рік, із відміткою на зворотній стороні про знищення пасторта Волочиський РВ Хмельницької області; копія відповіді Броварського РУП ГУНП у Київській області про розгляд звернення ОСОБА_4 щодо втрати паспорта;

копія відповіді від 09 вересня 2024 року № 6801.2-3671/68.02-24 Управління Державної міграційної служби України у Хмельницькій області на адвокатський запит ОСОБА_5 відповідно до якої процедура встановлення особи під час оформлення ОСОБА_4 паспорта серії НОМЕР_2 не проводилась, відомості щодо реєстрації місце проживання ОСОБА_4 станом на 1989 рік в управлінні відсутні. Рекомендовано звернутись до територіального підрозділу ДМС України за місцем її постійного проживання з метою перевірки належності до громадянства України та подальшого оформлення паспорта громадянина України; копія відповіді від 23 жовтня 2024 року № 8010.4.1-46039/80.3-24 ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області на адвокатський запит ОСОБА_5 , у якій зазначено, що документувати ОСОБА_1 паспортом громадянина України не можливо, оскільки не встановлено її належність до громадянства України; роз`яснено умови та порядок набуття громадянства України відповідно до Закону України «Про громадянство України»; звернуто увагу, що рішення суду встановлює лише факт проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року та не встановлює належність до громадянства України; указано, що особа, яка звертається із заявою щодо громадянства України має пред`явити документ, що посвідчує її особу, у разі відсутності документа необхідно встановити особу; оформлення паспорта громадянина України буде можливе лише після прийняття рішення про встановлення належності до громадянства України.

Представник заявниці до заяви не додала документів, які посвідчують особу ОСОБА_1 у зв`язку з чим, суддя роз`яснює, що ідентифікація особи проводиться органами Державної міграційної служби для виготовлення документів , що підтверджують особу (Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус»).

Ідентифікація особи без документів, у разі, якщо особа втратила всі документи, що посвідчують її особу, або ідентифікувати особу звичайним способом неможливо, проводиться виключно за зверненням заявника до органів ДМС, яка у подальшому і видає документ, що посвідчує особу.

Крім того, органи ДМС будуть проводити заходи щодо ідентифікації особи, шляхом надсилання запитів щодо перевірки документів та інформації, зазначеної заявником у письмовому зверненні, зокрема до МВС, Національної поліції, Мін`юсту, органів ДФС, навчальних закладів, військових частин, військових комісаріатів, установ виконання покарань, для отримання інформації з наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, у тому числі фотокартки особи, яка дасть змогу ідентифікувати особу. В процесі перевірки береться до уваги вся інформація, яку повідомив заявник.

Якщо у особи не залишилось документів, за якими може бути встановлено особу, з метою встановлення особи проводиться також опитування родичів, дані про яких зазначаються заявником в окремому зверненні довільної форми. За результатами їх свідчень складається акт встановлення особи.

Як вбачається із заяви ОСОБА_1 метою встановлення факту, що має юридичне значення є отримання паспорту громадянина України.

Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України затверджено Постановою Кабінету міністрів України від 25 березня 2015 року № 302.

Вирішення питання про оформлення паспорта замість втраченого віднесено до компетенції органів ДМС України. Одним з етапів перевірки особи, яка звертається з заявою про оформлення паспорта громадянина України, є перевірка факту отримання нею паспортного документа, який втрачено.

Процедура ідентифікації та встановлення особи, яка звернулась із заявою про оформлення паспорта, визначена пунктами 46 64 Порядку оформлення паспорта.

Суддя звертає увагу на те, що ОСОБА_1 з 1991 року до 2023 року з метою оформлення та отримання паспорта громадянина України нікуди не зверталась, документи, передбачені Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302, для оформлення паспорта громадянина України не подавала, відповідно рішення про відмову в оформлені паспорта громадянина України, в порядку передбаченими пунктами 100 та 101 не приймалося.

Суд не може вчиняти дії, які чинним законодавством віднесені до компетенції органів виконавчої влади. Компетенція суду в таких правовідносинах обмежена функцією контролю за правомірністю дій відповідних суб`єктів.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, обставини цієї справи, суддя дійшла висновку про те, що без проведення процедури ідентифікації особи заявника у справі ОСОБА_1 , встановлювати похідні факти її проживання на території України неможливо, подана заява до суду є передчасною, а тому у відкритті провадження у справі з огляду на п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України необхідно відмовити.

Суддя роз`яснює, що після встановлення особи у органах ДМС, отримання відповідних документів, які підтверджують її особу, заявниця не позбавлена можливості звернутися до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення факту постійного проживання особи на території України.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 186, ст. ст. 258 261, 293, 315, 353 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про встановлення юридичного факту.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.М. Бражник