Провадження № 2/185/1069/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
21 червня 2024 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання Преображенської К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних витрат на підставі ст. 625 ЦК України, -
20 листопада 2023 року представник позивача ТОВ «ФК «Гефест» звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення з них на користь ТОВ «ФК «Гефест» 3 % річних за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року та інфляційні втрати за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року у загальному розмірі 314 020,39 грн за невиконання грошового зобов`язання за рішенням Куйбишевского районного суду міста Донецька від 14.03.2012 року у справі №2-534/11 та витрати по сплаті судового збору.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.04.2008 року між АКБ «Правекс-банк» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії №2251-001/08Ф, відповідно до якого банк надав кредит в сумі 400 000,00 грн строком до 02.04.2017. 02.04.2008 між ОСОБА_2 та АКБ «Правекс-Банк», з метою забезпечення виконання за Кредитним договором, укладено Договір поруки №2251-001/080. 14.03.2012 рішенням Куйбишевського районного суду м. Донецька у справі №2/531/43/12 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Правекс-банк» заборгованість за Кредитним договором у сумі 475 547,20 грн. 09.12.2020 ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі №2-534/11, замінено стягувача з АТ «Правекс-банк» на його правонаступника ТОВ «Фінансову компанію «Гефест». Станом на дату подачі позовної заяви, вищезазначене рішення не виконано, у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача 3 % річних та інфляційні витрати.
Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.12.2023 року відкрито провадження у цивільній справі, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, направив до суду заяву у якій просить провести судове засідання без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідачі відзив на позовну заяву у встановлений строк не надали, в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі.
Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з`явились, суд, керуючись ч.2 ст.247 ЦПК України, розглянув справу без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Враховуючи те, що відповідачі у встановлений строк відзив на позовну заяву не надали, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч.8 ст. 178 ЦПК України.
Суд, керуючись вимогами ст.ст. 130, 280 ЦПК України вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення.
Дослідивши докази в справі у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 02.04.2008 року між АКБ «Правекс-банк» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії №2251-001/08Ф, відповідно до якого банк надав кредит в сумі 400 000,00 грн строком до 02.04.2017 року.
02.04.2008 між ОСОБА_2 та АКБ «Правекс-Банк», з метою забезпечення виконання за Кредитним договором, укладено Договір поруки №2251-001/080.
14.03.2012 рішенням Куйбишевського районного суду м. Донецька у справі №2/531/43/12 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Правекс-банк» заборгованість за Кредитним договором у сумі 475 547,20 грн.
09.12.2020 ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі №2-534/11, замінено стягувача з АТ «Правекс-банк» на його правонаступника ТОВ «Фінансову компанію «Гефест».
Вищезазначене рішення суду про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором, не виконано. Доказів зворотного в ході розгляду справи відповідачем до суду подано не було.
Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредиторові від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримані компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору (статті 519, 612, 625 ЦК України).
Відповідно до вимог ст.ст.611, 612 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Постановою Великої Палати Верховного Суду 16.01.2019 р. у справі №373/2054/16-ц встановлено наступне «У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3% річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.
Відповідно до правового висновку постанови Верховного Суду України від 15.11.2010 у справі № 3-11гс10, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.
За таких обставин, обґрунтованими є доводи позову щодо періоду нарахування 3 % річних за час прострочення виконання грошового зобов`язання.
Позивачем було надано розрахунок 3% річних (ст. 625 ЦК) за порушення зобов`язання з повернення кредиту, що зафіксовано в рішенні суду, в розмірі 475 547 гривень 20 коп. розраховані за період:
12.03.2017р. -11.03.2018р.-14 266,41 грн. (475 547,20 * 3% річних);
12.03.2018р. - 11.03.2019р.-14 266,41 грн. (475 547,20 * 3% річних);
12.03.2019р. - 11.03.2020р.-14 266,41 грн. (475 547,20 * 3% річних);
12.03.2020р. - 11.03.2021р. -14 266,41 грн. (475 547,20 * 3% річних);
12.03.2021р. - 23.02.2022р. (349 днів) 13 641,03 грн. (475 547,20 * 3% річних/365*349) що разом складає 70 706,67 гривень.
Також позивачем було надано розрахунок індексу інфляції (ст.625 ЦК України) за порушення зобов`язання з повернення кредиту в сумі 475 547, 20 гривень за період з 12.03.2017 - 23.02.2022.
Сукупний індекс інфляції за період з 12.03.2017 - 23.02.2022 складає 151,165%, який враховано наступним чином, 101,80% * 100,90% « 101,30% х 101,60% * 100,20% * 99,90% х 102,00% х 101,20% * 100,90% х 101,00% х 101,50% х 100,90% * 101,10% х 100,80% * 100,00% х 100,00% х 99,30% * 100,00% * 101,90% х 101,70% * 101,40% * 100,80% * 101,00% * 100,50% х 100,90% х 101,00% х 100,70% х 99,50% х 99,40% х 99,70% * 100,70% х 100,70% х 100,10% х 99,80% х 100,20% х 99,70% х 100,80% х 100,80% х 100,30% х 100,20% * 99,40% х 99,80% х 100,50% х 101,00% х 101,30% х 100,90% х 101,30% х 101,00% * 101,70% х 100,70% х 101,30% х 100,20% х 100,10% х 99,80% х 101,20% х 100,90% х 100,80% х 100,60% х 101,30% х 101,60%
Інфляційне нарахування на заборгованість в сумі 475 547,20 гривень за період з 12.03.2017 - 23.02.2022, складає 243 313,72 гривень [475 547,20*151,165%/100% - 475 547,20 = 243 313,72)
Таким чином 3% річних та інфляційні втрати за невиконання грошового зобов`язання, що підлягають стягненню, складають 314 020,39 (триста чотирнадцять тисяч двадцять гривень 39 коп.).
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.
Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.
Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів.
Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
За таких обставин, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку про задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
З урахуванням задоволення позову, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 4 710,31 грн.
Керуючись статтями 519, 526, 610, 611, 612, 625 ЦК України, статтями 76-81, 141, 259, 263-265, 273, 280-284, 288, 289, 354, 355 ЦПК України, суд -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних витрат на підставі ст. 625 ЦК України - задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Гефест" 3% річних та інфляційні втрати у розмірі 314 020,39 (триста чотирнадцять тисяч двадцять гривень 39 коп.).
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Гефест" судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 355,16(дві тисячі триста п`ятдесят п`ять гривень 16 коп.) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Гефест" судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 355,16(дві тисячі триста п`ятдесят п`ять гривень 16 коп.) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: В. О. Головін