Р І Ш Е Н Н Я (заочне)

Іменем України

610/1299/23 2/610/299/2024 03 липня 2024 року

Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого: Стригуненка В.М.

за участю

секретаря: Виноградської О.В.,

розглянувши у місті Балаклія Ізюмського району Харківської області у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, укладеним 14.06.2013 між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» і ОСОБА_1 , яка становить 18 283,88 гривень та складається із основної суми заборгованості - 7 432,04 гривні, заборгованості за нарахованими процентами по кредиту - 3 645,92 гривень, заборгованості з комісії - 6 631 гривні, суми 3% річних від основної суми заборгованості за період прострочення повернення кредиту - 385,71 гривень, сума 3% річних від суми процентів за період прострочення повернення відсотків - 189,21 гривень; а також судовий збір - 2684 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 гривень, а всього - 27 967,88 гривень.

Позов обґрунтований тим, що 14.06.2013 на підставі заяви № 003-20785-140613 ОСОБА_1 отримала від ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» кредит в сумі 10 000 гривень шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок відповідача на умовах, визначених цією заявою, відповідно до Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» і Тарифами банку із встановленими ними же порядком та строками погашенням кредиту.

02.06.2020 право вимоги за кредитним договором відступлено ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» (скор. ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС») на підставі договору № 2253/К, відповідно до умов якого позивач набув право нового кредитора ОСОБА_1 за кредитним договором № 003-20785-140613.

Проте відповідач порушила умови договору, тому позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за договором.

Представник позивача просив справу розглянути за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 40).

Відповідач про час і місце судового засідання повідомлена належним чином за зареєстрованим місцем проживання (перебування) (а.с. 38), про що свідчить отримання судової повістки, копії позовної заяви з доданими до неї документами (а.с. 39), однак в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за її відсутності не надала, поважності неявки не убачається.

Тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів і зважаючи на вжиті заходи для забезпечення участі відповідача у розгляді справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини.

14.06.2013 між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» і ОСОБА_1 на підставі заяви № 003-20785-140613 укладено Договір (про надання кредиту на власні потреби) - «Кредит Легкий», за умовами якого відповідачу надано кредит в сумі 10 000 гривень шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок відповідача, строком на 36 місяців, фіксованою процентною ставкою 9,99% річних, розміром комісії за обслуговування кредитної заборгованості 3,49% в місяць (п.2.1 - 2.6 Заяви).

Своїм підписом ОСОБА_1 підтвердила свою згоду, що підписана нею заява, разом із Правилами банківського обслуговування фізичних осіб і Тарифами Банку складає між нею і банком кредитний договір (а.с. 7).

14.06.2013 на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в ПАТ «КБ «НАДРА» ХРУ на ім`я ОСОБА_1 , було перераховано грошові кошти в сумі 10 000 гривень, згідно з умовами кредитного договору № 003-20785-140613 від 14.06.2013 (а.с. 13).

02.06.2020 між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» і ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» було укладено договір № 2253/К про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» передало (відступило) новому кредитору ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» право вимоги до боржників, зокрема щодо ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором № 003-20785-140613 від 14.06.2013 (а.с. 14-16, 17).

Внаслідок порушення договірних зобов`язань у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 02.06.2020 становить 17 708,96 гривень, що складається із основної суми заборгованості - 7 432,04 гривень, заборгованості за нарахованими процентами по кредиту - 3 645,92 гривень, заборгованості з комісії - 6 631 гривні.

Викладене підтверджується витягом з Додатку № 1 до Договору 2253/К про відступлення прав вимоги від 02.06.2020 (а.с. 17).

У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом або договором.

Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, що відповідає положенням ст. 617 ЦК України.

На даний час відповідач не виконує своє кредитне зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість, що порушує законні прав та інтереси ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС», а тому відповідач повинна сплатити заборгованість за кредитним договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку з простроченням грошового зобов`язання позивачем на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України нараховано 3% річних за користування грошовими коштами від простроченої суми кредиту за період з 02.06.2020-23.02.2022 (632 календарних днів) 385,71 гривень, 3% річних за користування грошовими коштами від простроченої суми процентів за період з 02.06.2020-23.02.2022 (632 календарних днів) 189,21 гривень, що підтверджується розрахунком (а.с. 4 зворот).

Зважаючи на те, що відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконала, прострочила виконання грошового зобов`язання, тому з неї на користь ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» підлягають стягненню 459,91 грн. - сума 3% річних від основної суми заборгованості за період прострочення повернення кредиту; 584,40 грн. - сума 3% річних від суми процентів за період прострочення повернення відсотків.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_1 не виконала умови кредитного договору, що підтверджено дослідженими в судовому засіданні доказами, не подала відзиву з відповідними запереченнями та доказами на їх підтвердження, отже позовні вимоги в частині стягнення заборгованості, в тому числі 3% річних від основної суми заборгованості за період прострочення повернення кредиту та 3% річних від суми процентів за період прострочення повернення відсотків підлягають задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, у зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі, з відповідача на користь ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у сумі 2684 грн.

Крім того, позивач просить відшкодувати йому витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 гривень. Вирішуючи питання щодо цієї вимоги суд виходить з такого.

Згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI передбачено, що представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15 (провадження № 14-382цс19) зазначено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом з тим чинне цивільно-процесуальне законодавство встановило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі № 826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

У постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року у справі № 757/29103/20-ц (провадження № 61-11792св21) зазначено, що в разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, обґрунтованості їх вартості витрати за такі послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку з розглядом конкретної справи.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

Позивач на підтвердження понесення ним витрат на послуги адвоката подав:

копію ордера на надання правничої (правової) допомоги ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» адвокатом Савінським К.В. на підставі договору про надання правової допомоги № 20/10-07 від 28.10.2020,

копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Савінським К.В. (а.с. 21, 22).

Суд вважає, що ці документи не підтверджують факту надання адвокатом правової допомоги у зв`язку з розглядом цієї справи, а лише вказують на те, що між позивачем та адвокатом Савінським К.В. існують договірні відносини щодо надання йому юридичних послуг.

Таким чином, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем належними та допустимими доказами його вимоги про відшкодування витрат, понесених на правову допомогу в цій справі. При цьому слід наголосити, що не можуть бути покладені на відповідача витрати на правову допомогу, надані в інших судових справах або за представлення інтересів особи в інших органах, організаціях та установах, що не пов`язані з розглядом цієї справи.

Ураховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 5 000 гривень у зв`язку з недоведеністю їх понесення у цій справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України,

у х в а л и в:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» заборгованість за кредитним договором в сумі 17 708,96 гривень, три проценти річних від простроченої суми - 574,92 гривні, а всього - 18 283,88 гривні.

3.Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» 2684 гривні судового збору.

4.В іншій частині позову відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС», місцезнаходження: 79037, м. Львів, вул. Богдана Хмельницького, буд. 212, офіс 413, .

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 .

Суддя Стригуненко В.М.