Провадження № 2/202/1541/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі судді Михальченко А.О.,

секретар судового засідання Пономаренко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі

цивільну справу №202/19990/23 за позовом

Акціонерного товариства «Акцент-Банк»

до

ОСОБА_1

про стягнення заборгованості,

за участю:

відповідача ОСОБА_1

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

07.11.2023 АТ «Акцент-Банк» звернулося до суду з вказаним позовом, який мотивувало тим, що ОСОБА_1 у порушення ст.1049, ст. ст. 610, 611 ЦК України не виконує свої зобов`язання за кредитним договором б/н від 04.07.2020, а отже у неї виникла заборгованість. Просить суд стягнути з відповідача на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість у сумі, що станом на 23.09.2023 становить 20 348 грн 00 коп., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 11 965,91 грн, заборгованість за простроченими відсотками в сумі 8 382,09 грн.

10.11.2023 по справі відкрите спрощене позовне провадження та відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов.

19.12.2023 через канцелярію суду відповідач ОСОБА_1 подала відзив на позов у якому зазначила, що позовні вимоги не визнає у повному обсязі, оскільки позивачем пропущений строк позовної давності, позовна заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, додані до позову копії письмових доказів не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не завірені належним чином та містять помилки. Враховуючи викладене просила суд у задоволенні позову відмовити.

22.01.2024 від АТ «Акцент-Банк» надійшла відповідь на відзив з якої випливає, що Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог та зазначає, що Банком дотриманні правила та умови кредитування, ОСОБА_1 користувалася кредитом, а відтак ознайомлена з ними і погодилась з ними. Відповідач підписала паспорт споживчого кредиту, в якому чітко зазначені все оговорені умови кредитування, строки, проценти та інше. Договір підписано за допомогою електронного підпису, то він є аналогом власноручного підпису. На підтвердження правильності розрахунків наявна банківська виписка. Щодо строків позовної давності зазначили, що вони не пропущені, оскільки останній платіж по кредиту ОСОБА_1 здійснила 26.10.2021 у сумі 800,00 грн, чим перервала перебіг строку позовної давності. Просили позов задовольнити.

05.03.2024 відповідач надала заперечення на відповідь на відзив у яких зазначила, що підпис в анкеті-заяві їй не належить. Ні анкета-заяви, ні паспорт споживчого кредиту, не місять інформації щодо її наміру отримання кредитної лінії «Універсальна» із встановленням кредитного ліміту. Позивач не надав належних доказів на підтвердження того, що між сторонами дійсно виникли кредитні відносини.

05.03.2024 судом, за клопотання відповідача, витребувані доказ з АТ «Акцент-Банк», які надійшли до суду 26.03.2024 та долучені до матеріалів справи.

Повідомлені через підсистему «Електронний суд» про час та місце судових засідань представник позивача до суду не з`явився. Факт повідомлення підтверджується відповідними довідками про доставку судових повісток до електронних кабінетів учасників справи, які містяться у матеріалах справи.

Відповідач у судовому засіданні просила у задоволенні позову відмовити з підстав викладених у відзиві та запереченнях у відповіді на відзив.

Приписами ч.1 ст.223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи викладене суд вважає за можливе розглянути справу без представника позивача, оскільки про дату, час і місце розгляду справи його було повідомлено належним чином. Заяв про відкладення судового розгляду не надходило.

Заслухавши відповідача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 1054, 1049 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ «Акцент-Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У даній справі Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, надав на підтвердження своїх вимог суду анкету-заяву від 04.07.2020, але у вказаній анкеті-заяві зазначено лише анкетні дані відповідача ОСОБА_1 , її контактна інформація. Те, який кредитний ліміт встановлено, тип картки, розмір процентів за користування кредитом, погоджений сторонами, передбачених за несвоєчасне погашення кредиту в анкеті-заяві не зазначено. Також не зазначено, що пам`ятку клієнта, яка містить, у тому числі, Тарифи та основні умови обслуговування та кредитування ОСОБА_1 отримала та ознайомилась з її змістом під підпис.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_1 у тому числі, крім тіла кредиту, нараховані проценти.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Тарифів банку та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті (https://a-bank.com.ua), як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Умов та правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://a-bank.com.ua, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначено, зокрема: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та Правил розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Акцент-Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та комісії за користування карткою, та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, витяг наданий позивачем належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді цієї справи.

Суд вважає, що в цьому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (https://a-bank.com.ua) неодноразово змінювалися самим АТ «Акцент-Банк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (04.07.2020 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (07.11.2023 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та Правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Отже, матеріали справи не містять підтверджень, що саме доданий до позовної заяви витяг з Умов, які надав банк, відповідач розуміла та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Акцент-Банку.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) та постанові КЦС ВС від 03.08.2022 у справі №156/268/21 (провадження №61-17186св21).

Судом перевірений розрахунок заборгованості і виписка по рахунку ОСОБА_1 та встановлено, що станом на 23.09.2023 ОСОБА_1 має заборгованості перед позивачем за кредитним договором від 04.07.2020 у сумі 11 965 грн. 91 коп. (тіло кредиту), а отже позов підлягає частковому задоволенню і з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банку» слід стягнути саме вказану суму заборгованості.

Посилання Банку на те, що відповідачка підписала паспорт споживчого кредиту, як підстава для задоволення позову, є необґрунтованим, оскільки Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження №61-14545сво20) указав, що способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Тобто договір має бути укладено після, а не до підписання паспорту споживчого кредиту.

В даному випадку судом встановлено, що ОСОБА_1 уклала кредитний договір 04.07.2020 о 13 год. 14 хв., а паспорт споживчого кредиту підписала 04.07.2020 о 13 год. 16 хв., тобто вже після укладання договору.

Також з паспорту споживчого кредиту, який підписано ОСОБА_1 неможливо встановити, які саме умови кредитного договору від 04.07.2020, зокрема щодо процентної ставки, щомісячних платежів та строку їх внесення, наслідки прострочення виконання зобов`язання, погоджено сторонами, оскільки він містить загальну інформацію по різним кредитним продуктам банку.

Щодо заяви відповідача про застосування позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Частиною п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання.

Виходячи з вимог статті 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем. Такий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 372/1036/15-ц (провадження № 14-252цс18).

В укладеному сторонами кредитному договорі у вигляді анкети-заяви строк дії кредитного договору не зазначено, але банком подані докази про строк дії картки до березня 2027 року, що відповідачем не спростовано, та взято до уваги судом. Крім того, судом враховано, що 26.10.2021 на картку відповідача було зараховано 800,00 грн.

Отже, суд зазначає, що за вимогами банку про стягнення тіла кредиту позовна давність не сплинула, а вимоги про стягнення відсотків за користування кредитом є по суті безпідставними, про що зазначено вище.

Таким чином, підстави для відмови у позові з мотивів спливу позовної даності відсутні.

Частиною 1 ст.133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приписами ч. 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 684,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 23.09.2023, а відтак, з відповідача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог на користь позивача підлягає стягненню 1 578,46 грн. витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 76, 141, 263-265, 280-281 ЦПК України, ст. ст. 261, 509, 525, 526, 530, 551, 625, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (0; юридична адреса: м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11) заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором б/н від 04.07.2020 у сумі 11 965 грн 91 коп. (одинадцять тисяч дев`ятсот шістдесят п`ять грн 91 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (0; юридична адреса: м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 578 грн 46 коп. (одна тисяча п`ятсот сімдесят вісім грн 46 коп.).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суддя склав 08.07.2024

Суддя А. О. Михальченко