Справа № 643/3452/24
Провадження № 2/643/2293/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2024

26 червня 2024 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова в складі головуючого судді Сугачової О.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача, якою просить здійснити поділ майна, квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя; визнати за позивачем та відповідачем право власності на частину вказаної вище квартири, за кожним та зобов`язати відповідача надати позивачу дублікат ключів від спірної квартири.

Позовна заява вмотивована тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.09.1982 по 12.07.2019. У період перебування придбана на спільно зароблено кошти перша кооперативна квартира АДРЕСА_2 . Правовстановлюючих документів позивача не має, т.я. пройшов значний період часу та думки про наміри розлучення не мав. Усіма паперовими справами на той час займалась дружина. В подальшому вказана квартира була приватизована. Позивач також зазначає, що і до шлюбу, так у його період пристойно заробляв, брав участь у формуванні сімейного бюджет і подальшої купівлі вказаної вище квартири. Через певний час сумісного життя виникла потреба поліпшити житлове становище родини, а саме, придбання трьохкімнатної квартири в іншому під`їзді того ж самого будинку. Відтак, подружжя приймають спільне рішення про продаж квартири АДРЕСА_3 з метою придбання квартири АДРЕСА_4 , для купівлі якої позивач додав із власноруч зароблених коштів ще 3000 доларів США. Усі юридичні моменти супроводження процесу продажу і купівлі квартир, виконувала колишня дружина самостійно, оскільки повністю мав довіру до останньої. Отже, через свою зайнятість, при цілковитій довіри до відповідачки, позивач розумів, що буде зазначенням у правовстановлюючих документах га придбану квартиру. Між тим, згодом з`ясувалось, що права власності на придбану спільну квартиру позивач не має, квартира належить лише колишньої дружині на підставі договору купівлі-продажу Н5-64, зареєстрованого «Харківською товарною біржою» 26.03.1997, коли сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Далі, дату 13.10.2023 позивач просить визнати, як дату початку обчислення позовної давності, оскільки після озвучування питання про поділ квартири позивачем не зачапалось через те, що останній мав чітке уявлення, що є співвласником придбаної квартири за зароблені, накопичені кошти подружжя. Після купівлі квартири за ініціативою позивача зроблений капітальний дорого-вартісний ремонт, проведене якісне і коштовне меблеве та технічне оздоблення, у більшій ступені за кошти позивача. Далі позивач зазначає, що у зв`язку із суттєвим погіршенням свого здоров`я, перенесення складеної операції на серці, із нововиявленими обставинами, які позбавляють позивача законного права власності на сумісно придбану нерухомість, вони з дружиною не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна. Оскільки майно придбане подружжям у період шлюбу, то належить останнім на праві спільної сумісної власності, а тому позивач має право на визначення з ним право власності на частину спірної квартири.

Заяви, клопотання; інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо): не застосовувалися.

Ухвалою судді визначено вказану справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, у відповідності до вимог ст. 274 ЦПК України.

У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Відповідачу направлено копію позовної заяви з додатками до неї разом із ухвалою про відкриття провадження по справі та встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

З боку відповідача до суду відзив на позовну зяву не надійшов.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом на підставі наданих матеріалів встановлено, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірваний 12.07.2019.

Відповідно до правил ч.3 ст. 368 ЦК України майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до внутрішнього переконання.

Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог суду надано: копії паспорт громадянина України, свідоцтва про розірвання шлюбу, довідку про нарахування заробітної плати за час роботи в БМП-1 тресту УТДС від 20.05.1985, трудової книжку ОСОБА_1 , довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради від 13.10.2023, виписки з медичної картки ОСОБА_1 , скріншоту з мобільного телефону з контактною інформацією про вхідні/вихідні дзвінки про виклик « ОСОБА_3 … НОМЕР_1 » у грудні 2023, довідки ФОП ОСОБА_4 про ціну квартири, інформації КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради від 03.08.2024 (а.с.8-22).

Відповідно до положень ч.1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухоме майно, яке утворилося внаслідок поділу або виділу частки з об`єкта нерухомого майна або об`єднання об`єктів нерухомого майна, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення, підлягають державній реєстрації.

Відповідно до частини третьої статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Право власності та інші речові права на нерухоме майно, яке утворилося внаслідок поділу або виділу частки з об`єкта нерухомого майна або об`єднання об`єктів нерухомого майна, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення, підлягають державній реєстрації (частина перша статті 182 Кодексу).

Із довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» та інформації КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради від 03.08.2024 вбачається, що в наявних архівних матеріалах не міститься актуальної інформації про зареєстроване право власності на квартиру, що міститься за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно із наявними архівними матеріалами інвентаризаційної справи реєстрація права приватної власності на вказану квартиру станом на 31.12.20212 проведена КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» ХМР за ОСОБА_5 на підставі договору Н5-64 купівлі-продажу, зареєстрованого 26.03.1997 Харківською товарною биржею. Інформація з паперових носіїв, реєстрація прав а відсутня (а.с.13,22).

Отже, позивачем на підтвердження своїх доводів та вимог позову про поділ майна подружжя не надано суду належних, достовірних доказів того, що спірна квартира зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 у відповідності до норм та вимог чинного законодавства України.

Крім того, позивач посилається на перебування у шлюбі з відповідачкою з 1982 року, при цьому надає як доказ таких стверджень лише копію свідоцтва про розірвання шлюбу, у якому не має інформації про час реєстрацію шлюбу між сторонами. Інших доказів про перебування сторін у зареєстрованому шлюбі за період набуття спільного майна, суду не надано.

Дослідження наданих позивачем документів, що зазначено текстом вище, на думку суду не є належними і достатніми доказами у підтвердження позовних вимог для вирішення спору про поділ майна подружжя.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що вимоги позову не підтверджені належними, достовірними та достатніми доказами, які у своїй сукупності дали б змогу суду дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування в розумінні ст.ст. 76-80 ЦПК України, а тому у суду відсутні правові підстави для задоволення вимог позову у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 76-81, 83, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів.

Відомості щодо учасників справи, які не оголошуються судом:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_5 ; ІПН НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_6 .

Суддя О.О. Сугачова