Провадження № 2/643/986/24
21.06.2024
Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Олійника О.О.,
за участю секретаря судових засідань Новакової Т.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аналітик Фінанс», державного реєстратора Понорницької селищної ради Чернігівської області Шкляр Вікторії Григорівни про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора, суд -
06.03.2022 року позивач разом зі своєю дружиною ОСОБА_2 та членами родини, у зв?язку з введенням на території України воєнного стану та веденням бойових дій у місті Харків, виїхав за межі міста на тимчасове проживання. Квартиру, предмет іпотеки, позивач залишив зачиненою з усіма особистими речами та документами.
16.11.2023 року дружина позивача - ОСОБА_2 повернулась до міста Харків та виявила, що у їх квартирі по АДРЕСА_3 змінено замки на дверях у тамбур та квартиру. Після того, як дружині позивача вдалося зайти в середину квартири, вона побачила, що всі особисті речі розкидано, документів, в тому числі про право власності на квартиру, немає. У зв?язку з цим, ОСОБА_2 викликала поліцію та повідомила про вчинений злочин.
24.11.2023 року представник позивача отримала інформаційну довідку № 355762254 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна, згідно з якої позивачеві стало відомо, що 16.10.2023 державним реєстратором Понорницької селищної ради Чернігівської області Шкляр Вікторією Григорівною було проведено державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки - квартиру, що належала позивачеві, за Товариством з обмеженою відповідальністю «АНАЛІТИК ФІНАНС».
На підтвердження того, що позивач є власником даного нерухомого майна з 2003 року, а також факту перереєстрації права власності на іпотекодержателя - ТОВ «Кей-Колект» з подальшим анулюванням такої реєстрації за рішенням суду, а також для засвідчення всієї реєстраційної історії щодо нерухомого майна, надає також розширену інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна (Інформаційна довідка № 356879694).
Вважає, що рішення державного реєстратора про перереєстрацію права власності на нерухоме майно є незаконним, вчиненим з порушенням норм чинного в Україні законодавства та умов Договору іпотеки і тому підлягає скасуванню.
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 15.12.2023 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви.
18.12.2023 року за допомогою системи «Електронний суд» на адресу суду від представника позивача адвоката Щербань А.С. надійшла заява про усунення недоліків.
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 03.01.2024 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання.
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 28.02.204 року закрито підготовче судове провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.
У судове засідання представник позивача не з`явилась, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності. У своїй заяві зазначила про підтримання позовних вимог у повному обсязі та ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів, проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Представник відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Аналітик Фінанс» у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки, на підтвердження чого в матеріалах справи наявні поштові конверти з відміткою про відсутність адресату за адресою, зазначеною в позовній заяві, що свідчить про належне його повідомлення, не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Представником відповідача не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача. Відзив на позов не подав.
Державний реєстратор Понорницької селищної ради Чернігівської області Шкляр Вікторія Григорівна у судове засідання також повторно не з`явилась, про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, шляхом направлення судової повістки, на підтвердження чого в матеріалах справи наявні рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, судові повістки особисто були отримані ОСОБА_3 , що свідчить про належне її повідомлення, не використала наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у її відсутність до суду не надходило. Відповідачкою не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача. Відзив на позов не подала.
Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Згідно з п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку.
Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідачі обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надали, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідачів.
Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.
Ураховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачі належним чином повідомлялись про місце і час судового засідання, суд розглядає справу за відсутності відповідачів та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
На забезпечення кредитного договору 18 жовтня 2007 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та громадянином ОСОБА_1 було укладено Договір іпотеки (нерухомого майна), відповідно до якого ОСОБА_1 надав в іпотеку нерухоме майно - квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 .
25.02.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. було винесено рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та право власності на нього було зареєстровано за ТОВ «Кей-Колект». Підставою для такої перереєстрації стало існування договору іпотеки № 5314 укладеного 18.10.2007.
08.02.2017 року позивачу стало відомо, що він був позбавлений права власності на нерухоме майно, а тому таке рішення приватного нотаріуса було оскаржено позивачем у Московському районному суді міста Харкова.
Так, заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 15.06.2017 року, позовні вимоги задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення приватного нотаріуса Кобелєвої Алли Михайлівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 28442143 від 25.02.2016 р., час винесення 13:39:11 год.), яким за ТОВ «Кей-Колект» зареєстровано право власності на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 66,9 кв.м. житловою площею 42,3 кв.м.
24.11.2023 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна позивачеві стало відомо, що 16.10.2023 державним реєстратором Понорницької селищної ради Чернігівської області Шкляр В.Г. було проведено державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки - квартиру, що належала позивачеві, за Товариством з обмеженою відповідальністю «АНАЛІТИК ФІНАНС».
Так, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 356879694 від 04.12.2023 року, з 05.08.2003 року позивач ОСОБА_1 є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 .
Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.
Тобто позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню.
Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Разом із тим ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі: 1) рішення суду, 2) виконавчого напису нотаріуса або 3) згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (тобто шляхом позасудового врегулювання). При цьому правовою підставою для передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання є договір про задоволення вимог іпотекодержателя (або застереження в іпотечному договорі).
Тобто підставою набуття права власності на предмет іпотеки є договір про задоволення вимог іпотекодержателя, та й відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.
Згідно п.п. 4.2 Договору іпотеки від 18.10.2007 року звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; досудового врегулювання у відповідності до умов цього Договору та Закону України; з інших, передбачених законодавством підстав. Визначення підстави та способу звернення стягнення належить Іпотекодержателю. Звернення стягнення на Предмет іпотеки за рішенням суду та/або виконавчим написом нотаріуса здійснюється відповідно до чинного законодавства України. Звернення стягнення на предмет іпотеки з застосуванням позасудового врегулювання здійснюється відповідно розділу 5 цього Договору та відповідно до Закону України «Про іпотеку».
Згідно п. 6 «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріус, крім випадків, передбачених цим Порядком.
Згідно п. 61 «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).
Договір іпотеки від 18.10.2007, укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , іпотечного застереження не містить, домовленість на передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання не відбулась, позивач ОСОБА_1 своєї згоди на відчуження предмету іпотеки не давав.
Сама по собі умова договору іпотеки про можливість набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, не свідчить про волевиявлення іпотекодавця на вибуття майна з його володіння. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 12.02.2018 у справі № 127/8068/16-ц.
Крім того, відповідно до п. 5-2 Прикінцевих положень Закону України Про іпотеку - у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону.
Таким чином, реєстрація права власності на предмет іпотеки за Товариством з обмеженою відповідальністю «Аналітик Фінанс», що була проведена державним реєстратором 16.10.2023 року - у період дії воєнного стану суперечить п. 5-2 перехідних положень Закону України Про іпотеку.
Спірна квартира підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки виступає предметом іпотеки за споживчим кредитом в іноземній валюті.
Звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку у спосіб реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, має наслідком відчуження предмету іпотеки на користь іпотекодержателя без згоди власника такого нерухомого майна. Отже, визначальним при вирішення спору щодо можливості звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку протягом строку дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», є настання правового наслідку, що в даному конкретному випадку передбачає фактичний перехід до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, без згоди власника майна.
Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 30.10.2018 у справі № 465/1310/17.
10.04.2019 Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові у справі № 726/1538/16-ц прийшла до висновку, що реалізувати статтю 38 Закону України «Про іпотеку» на підставі рішення суду на момент чинності Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» - не можна.
Водночас, у задоволенні інших позовних вимог суд відмовляє виходячи з такого.
Так, згідно з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 21 грудня 2022 року у справі № 914/2350/18 (914/608/20) (провадження № 12-83гс21), саме скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на нерухоме майно є ефективним та правомірним способом захисту порушеного права іпотекодавця. Отже, вимога про скасування відповідного запису не підлягала задоволенню апеляційним судом.
У розумінні положень наведеної норми права у редакції, яка була чинною на час ухвалення оскаржуваного судового рішення, на відміну від положень частини другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав, як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, правомірними нині способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є саме скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав.
За таких обставин, правомірним способом захисту права позивача, з урахуванням змін, внесених до частини другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», є саме скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав чи скасування їх державної реєстрації.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі № 914/2350/18 (914/608/20) (провадження № 12-83гс21) з подібними правовідносинами зазначено, що зміст і характер спірних правовідносин, встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи підтверджують, що спір у позивача є саме з банком чи іншою особою - набувачем майна, що було у заставі (іпотеці) банку, а не з приватним нотаріусом, який виконував функції державного реєстратора, тому приватний нотаріус (державний реєстратор) є неналежним відповідачем у спірних правовідносинах, у позові до нього потрібно відмовити саме із цієї підстави.
Оскільки позов заявлений, зокрема й до неналежного відповідача, а саме до державного реєстратора Понорницької селищної ради Чернігівської області Шкляр Вікторії Григорівни, то суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову саме до цього відповідача, як до неналежного відповідача, що відповідає висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі № 914/2350/18 (914/608/20) (провадження № 12-83гс21), ухваленій у справі із подібними правовідносинами.
Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2783,89 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду з позовом.
Керуючись ст.ст. 247, 280-283 ЦПК України суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аналітик Фінанс» - задовольнити частково.
У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аналітик Фінанс» - відмовити.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до державного реєстратора Понорницької селищної ради Чернігівської області Шкляр Вікторії Григорівни - відмовити.
Судові витрати у вигляді сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн. стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Аналітик Фінанс» на користь позивача ОСОБА_1 .
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 .

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Аналітик Фінанс», , м. Київ, вул. Дмитрівська, 56-а, оф. 26.

Відповідач Державний реєстратор Понорницької селищної ради Чернігівської області Шкляр Вікторії Григорівни, Чернігівська область, Новгород-Сіверський район, смт Понорниця, вул. Довженка, 1.

Повний текст рішення складено 03 липня 2024 року.

Суддя - О.О. Олійник