_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/747/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2024 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Огренич І.В.,

за участю секретаря Грабової Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами, які до розгляду по суті збільшив та просив стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 91 259,19 грн., витрати на проведення експертної оцінки вартості спричиненої матеріальної шкоди у розмірі 5000 грн. та моральну шкоду у розмірі 500 000 грн.; з Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» (надалі ТДВ СК «Альфа-Гарант») стягнути шкоду, пов`язану із лікуванням позивача у розмірі 58 195,81 грн., моральну шкоду у розмірі 2 909,80 грн. та шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності у розмірі 120 600 грн. При цьому позивач посилається на те, що 30.03.2023 приблизно об 18:50, напроти будинку АДРЕСА_3 відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП), а саме зіткнення автомобіля марки Daewoo Lanoz, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що здійснював маневр розвороту через суцільну лінію дорожньої розмітки, яким керував громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з мотоциклом марки Suzuki M40 Boulevard, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок вищевказаної ДТП громадянин ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження, а саме: відкритий багатоуламковий перелом епіфіза з переходом на верхню третину діафіза лівої велико-гомілкової кістки і перелом шийки лівої малогомілкової кістки, забійна рана верхньої третини лівої гомілки, рвано-забійна рана верхньої губи справа, які відповідно до п. «м» п. п. 2.1.3 п. 2.1 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 р. № 6, відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критеріями небезпеки для життя. Факт спричинення тілесних ушкоджень підтверджується висновком судово-медичного експерта № 790, складеного 13.04.2023. 17.08.2023 вироком Приморського районного суду м. Одеси ( справа № 522/15547/23) громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні злочину, склад якого та відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 286 КК України. Таким чином, внаслідок вчиненого злочину громадянином ОСОБА_2 , позивачу спричинено матеріальну та моральну шкоду.

Окрім того, внаслідок ДТП спричинено пошкодження належного позивачу майна, а саме мотоциклу марки Suzuki M40 Boulevard, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на підтвердження чого надано суду оригінал висновку експерта № 143-23 експертного транспортно-товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу Suzuki M40 Boulevard, реєстраційний номер НОМЕР_2 від 31.07.2023 р.

Також ОСОБА_1 зазначив, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у ТОВ СК «Альфа-Гарант» згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 212393881 від 09.12.2022 р, в зв`язку із зазначеним, позивачем також пред`явлені позовні вимоги до страхової компанії щодо стягнення на його користь шкоди, пов`язаної із лікуванням позивача, моральної шкоди та шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності.

Представник позивача адвокат Черненко М.О. до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судові засідання не з`явився, повідомлявся, про причини неявки суд не сповістив. Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від сторони відповідача до суду не надходили.

Відповідач ТОВ СК «Альфа-Гарант» до судового засідання не з`явився, надав до суду заперечення в яких зазначив, що шкоду, пов`язану із витратами на лікування у розмірі 29 291,40 грн., моральну шкоду у розмірі 7 494,57 грн. та шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності у розмірі 120 600 визнають, в іншій частині вимог до ТОВ СК «Альфа-Гарант» просили відмовити.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено судом, 30.03.2023 приблизно об 18:50, напроти будинку № 40 по вул. Пастера у м. Одесі відбулась ДТП, а саме зіткнення автомобіля марки Daewoo Lanoz, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що здійснював маневр розвороту через суцільну лінію дорожньої розмітки, яким керував громадянин ОСОБА_2 з мотоциклом марки Suzuki M40 Boulevard, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Внаслідок вищевказаної ДТП громадянин ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження, а саме: відкритий багатоуламковий перелом епіфіза з переходом на верхню третину діафіза лівої велико-гомілкової кістки і перелом шийки лівої малогомілкової кістки, забійна рана верхньої третини лівої гомілки, рвано-забійна рана верхньої губи справа, які відповідно до п. «м» п. п. 2.1.3 п. 2.1 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 р. № 6, відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критеріями небезпеки для життя.

Факт спричинення тілесних ушкоджень підтверджується, зокрема, висновком судово-медичного експерта № 790, складеного 13 квітня 2023 року.

Окрім того, внаслідок ДТП спричинено пошкодження належного позивачу транспортного засобу мотоциклу марки Suzuki M40 Boulevard, реєстраційний номер НОМЕР_2 . На підтвердження розміру спричиненої матеріальної шкоди, пов`язаної із пошкодженням вказаного транспортного засобу позивач надав до суду висновок експерта № 143-23 експертного транспортно-товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу від 31 липня 2023 року.

17.08.2023вироком Приморського районного суду м. Одеси (справа № 522/15547/23), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні злочину, склад якого та відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 286 КК України та призначене покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки без позбавлення права керування транспортними засобами, а на підставі ст. 75 КК України, засудженого звільнено від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Також судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована у ТОВ СК «Альфа-Гарант» згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 212393881 від 09.12.2022.

Ч. 1 ст. 55 КПК України передбачено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Відповідно до вимог п. п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної шкоди.

Ч. 1 ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема, транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.Ч. 2 цієї ж статті передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряд, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується виною особою.

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Ч. 1 ст. 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

П. 22.1 ст. 22 цього ж Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц зробила висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) підвередила вищезазначений висновок, вказавши, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника. Іншої норми, яка визначала б особливості відповідальності осіб, що застрахували свою цивільну відповідальність, у главі 82ЦК України немає. Тому частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

П. 30.1 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

П. 30.2 цієї ж статті встановлено, що якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно Висновку про оцінку пошкодженого майна від 31.07.2023 р., вартість матеріального збитку, завданого власнику мотоциклу марки Suzuki M40 Boulevard, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 175 995,53 грн., вартість відновлювального ремонту 254 878,33 грн., ринкова вартість мотоциклу 175 995,53 грн.

Разом з тим, положення ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» стосуються лише потерпілої особи та страховика і регулюють їх взаємовідносини щодо порядку здійснення відшкодування матеріального збитку страховиком у разі, якщо транспортний засіб вважається знищеним. Таким чином, при визначенні суми, що підлягає стягненню із заподіяча матеріальної шкоди, суд застосовую положення ст. 1194 ЦК України, якою врегульовано порядок виплати потерпілому винною особою різниці між фактично спричиненим розміром матеріального збитку та фактично виплаченим страховиком суми страхового відшкодування.

Відповідно до відомостей, що містяться у Полісі № 212393881 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, складає 160 000 грн.

Позивач у позовній заяві про збільшення позовних вимог зазначив, що за домовленістю між ним та відповідачем ТОВ «СК «Альфа-Гарант» останнім здійснено страхову виплату за спричинену винними діями ОСОБА_2 матеріальну шкоду (виражену у пошкоджені належного Позивачу транспортного засобу) у розмірі 84 736,34 грн., ТОВ «СК «Альфа-Гарант», у свою чергу, зазначені обставини не заперечував.

Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини, суд доходить висновку про обґрунтованість позовної вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення на його користь з ОСОБА_2 матеріальної шкоди у розмірі 91 259,19 грн., що є різницею між фактично здійсненою страховою виплатою та вартістю матеріального збитку, визначеного висновком про оцінку пошкодженого майна від 31.07.2023, також підлягають стягненню і витрати на проведення експертної оцінки вартості спричиненої матеріальної шкоди у розмірі 5000 грн.

Щодо стягнення на користь позивача з ОСОБА_2 моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

В ч.3 ст.23 ЦК України зазначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» звернув увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди.

У п. 9 цієї ж Постанови, суд звертає увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.12.2020 у справі №752/17832/14-ц дійшла висновку про те, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Враховуючи характер та обсяг заподіяних позивачу моральних та фізичних страждань, тривале лікування, встановлення інвалідності, а також ступеня вини відповідача, суд вважає, за можливим задовольнити позовні вимоги у частині стягнення моральної шкоди частково, у розмірі 200000 гривень.

Щодо стягнення з ТОВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 шкоду, пов`язану із лікуванням останнього, моральної шкоди та шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності позивачем, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 23.1 ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Відповідно ч. 1 ст. 261 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Позивач, на підтвердження факту спричинення шкоди, пов`язаної із його лікуванням, надав до позовної заяви копії квитанцій про придбання ліків та здійснення лабораторних досліджень, на загальну суму 20 358,30 грн. В подальшому до заяви про збільшення розміру позовних вимог, наданої до суду 01.04.2024 р., позивач додатково надав низку доказів на підтвердження його витрат у зв`язку із проведення оперативних втручань у зв`язку із подальшим проходженням лікування травм, завданих у результаті ДТП, на загальну суму 37 837,51 грн. (оперативне втручання 24.10.2023 р. - 23 540,01 грн., оперативне втручання 29.02.2024 р. 14 297,50 грн.)

Таким чином, всього позивач просив стягнути на його користь з ТОВ «СК «Альфа-Гарант» шкоду пов`язану із його лікуванням в розмірі 58 195,81 грн.

ТОВ «СК «Альфа-Гарант», у свою чергу, із зазначеними вимогами погодився частково, зазначивши при цьому, що погоджується відшкодувати вказані витрати частково у сумі 29 291,40 грн., а в іншій частині ці позовні вимоги вважає необґрунтованими, оскільки вважає, що інша частина відшкодована ОСОБА_2 , про що зазначено у вироку.

Однак, суд не погоджується із зазначеною правовою позицією, оскільки згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14, при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Виходячи із зазначеного, суд не бере до уваги зауваження ТОВ «СК «Альфа-Гарант» про те, що вироком суду встановлено, що ОСОБА_2 відшкодував потерпілому завдану шкоду під час лікування у розмірі 63000 грн., оскільки зазначена правова оцінка не є обов`язковою для суду. Суд бере до уваги зміст вироку Приморського районного суду м. Одеси від 17.08.2023 лише у частині встановлення вини ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, що у свою чергу, є підставою для звернення позивача із цим позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивачем, на підтвердження його позовних вимог щодо стягнення з ТОВ «СК «Альфа-Гарант» шкоди, пов`язаної із його лікуванням, надав до суду копії відповідних доказів (чеків, квитанцій, виписок тощо), якими підтверджується факт наявності витрат на лікування на загальну суму 58 195,81 грн.

Таким чином, зазначені витрати документально підтверджені позивачем, а тому відповідна позовна вимога ОСОБА_1 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

З огляду на те, що моральна шкода у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю складає 7494,57 гривень, суд вважає, що стягненню з ТОВ «СК «Альфа-Гарант» підлягає саме зазначена сума. Вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ТОВ «СК «Альфа-Гарант» витрат, пов`язаних із стійкою втратою працездатності потерпілим, у розмірі 120 600 гривень, також підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.4,10,12,13,18,19,81,141,178,187,211,247,258,259,273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ,ІПН НОМЕР_3 , АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_4 АДРЕСА_1 ):

-матеріальну шкоду у розмірі 91 259 (дев`яносто одну тисячу двісті п`ятдесят дев`ять) гривень 19 коп.;

-моральну шкоду у розмірі 200000 (двісті тисяч) гривень;

--витрати на проведення експертної оцінки вартості спричиненої матеріальної шкоди у розмірі 5000 гривень.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю страхової компанії «АЛЬФА-ГАРАНТ» (, 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26) користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_4 АДРЕСА_5 ):

-шкоду, пов`язану із лікуванням у розмірі 58 195 (п`ятдесят вісім тисяч сто дев`яносто п`ять) гривень, 81 коп.;

-моральну шкоду у розмірі 7494 (сім тисяч чотириста дев`яносто чотири) гривень, 57 коп.;

-шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності у розмірі 120 600 (сто двадцять тисяч шістсот) гривень, в інші частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийнятті постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 22.11.2024.

Суддя І. В. Огренич