ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/18027/24

Провадження № 22-ц/4820/1932/24

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

секретар судового засідання Дубова М.В.

з участю: позивача, відповідача, їх представників

розглянув у відкритому судовому засідання цивільну справу № 686/18027/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Богачем Анатолієм Анатолійовичем, на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 серпня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за несплату аліментів.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, суд

в с т а н о в и в :

В червні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь неустойку (пеню) за прострочення по виплаті аліментів у розмірі 116726,76 грн. за період з 06.06.2011 р. по 31.05.2024 р. за виконавчим листом № 2-/2218/4644 від 20.07.2011 р., виданого Хмельницьким міськрайонним судом, на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову зазначала, що з 13.02.2010 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, в період якого ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_4 , батьком якого згідно свідоцтва про його народження є відповідач ОСОБА_1 . Також, зазначала, що дитина проживає з нею та перебуває на повному її утриманні.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 500 грн. з 06.06.2011 року.

Виконавчий лист № 2-/2218/4644 про стягнення аліментів передано на виконання до Другого відділу державної виконавчої служби у м. Хмельницькому.

Однак відповідач належним чином аліменти на утримання дитини не сплачує, внаслідок чого утворилася заборгованість по сплаті аліментів. Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по аліментам від 10.06.2024 року, виданої державним виконавцем, заборгованість по даному виконавчому провадженню становить 116726,76 грн.

Посилаючись на вимоги статті 196 СК України, яка передбачає відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати, позивач просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) у розмірі 116726,76 грн. за період з 06.06.2011 р. по 31.05.2024 р.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29.08.2024 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку від суми несплачених аліментів за період з 06.06.2010 року по 31.05.2024 року в сумі 116726 грн. 76 коп. та стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп.

ОСОБА_1 не погодився з таким рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, вказує на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, не відповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм процесуального права. Апелянт посилається, що він не був належним чином повідомлений про розгляд справи, тому він не знав про стягнення з нього аліментів, про їх розмір та про існуючу заборгованість, так як в заочному рішенні Хмельницького міськрайонного суду від 22.07.2011 року у справі №2-2218/4644/11 зазначається, що судова справа розглядалась без участі ОСОБА_1 .

Також, апелянт вказує, що не отримував судові документи за адресою свого місця проживання, документи направлялися не за адресою його місця проживання, а за іншою адресою. Вказує, що суд належним чином не оцінив докази, надані відповідачем, а саме «Довідку про суму нарахування та сплату аліментів» від 10.06.2024 року, що станом на 10.06.2024 року заборгованість становить 95,50 грн., що свідчить про повну відсутність заборгованості.

Крім того, в рішенні суду відсутні відомості про поданий відзив ОСОБА_1 у справі на позовну заяву ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів від 26.07.2024 року, де викладені як спростування заявлених вимог так і докази на їх підтвердження, а зокрема: докази на спростування обізнаності відповідача із стягнення з нього аліментів, їх розміру та про необізнаність із сумою заборгованості про що зазначається в постанові Хмельницького апеляційного суду від 09.05.2024 року у справі № 686/9010/23 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП (несплата аліментів), якою закрито провадження відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Тому з огляду на доводи викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду від 29.08.2024 року, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 та вирішити питання судових витрат.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Так судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заочним рішенням Хмельницького міськрайоннного суду Хмельницької області від 22 липня 2011 року в справі 2/2218/464/11 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 500 грн., починаючи з 06 червня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні суду відповідач присутнім не був, в матеріалах цивільної справи № 2/2218/464/11 відсутні дані про місце реєстрації проживання відповідача.

Судова повістка на перше судове засідання була направлена на адресу, за якою відповідач взагалі не проживав і яка не вказана в позові.

В послідуючому в інші судові засідання на адресу відповідача, вказану позивачем в позовній заяві, судові повістки поштою не направлялись та не були вручені особисту відповідачу судом.

В матеріалах цивільної справи лише наявна телефонограма, передана працівником суду на номер мобільного телефону НОМЕР_1 , однак відповідача категорично заперечує, що використовував даний номер станом на 2011 рік, а позивачем не надано жодних доказів, що такий номер мобільного телефону використовувався відповідачем.

Рішення суду набрало законної сили 19 вересня 2011 року.

Копія рішення направлялась відповідачу, на адресу відповідача, вказану позивачем в позовній заяві, однак вручена не була.

На виконання даного судового рішення виконавчий лист було видано позивачці 28 липня 2011 року, який був звернутий стягувачем до примусового виконання.

Постановою державного виконавця Другого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції відкрито виконавче провадження № 31056997 про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача аліментів на утримання дитини.

В матеріалах ВП № 31056997 відсутні дані, що дана постанова направлялась боржнику та була ним отримана.

07.11.2011 року державним виконавцем боржнику поштою було направлено виклик про прибуття до державного виконавця та сплати боргу, однак даний виклик вручений не був, повернувся за закінченням термінів зберігання.

В послідуючому державний виконавець в межах виконавчого провадження неодноразово направляв на адресу відповідача інші виклики боржника, постанову про накладення арешту на майно боржника, постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві користування транспортним засобом, постанову про накладення штрафу за невиконання рішення суду, копію протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183-1 КУпАП, ще одну постанову про арешт коштів боржника, однак в матеріалах справи або відсутні дані про направлення документів боржнику або конверт повертався за закінченням термінів зберігання.

Згідно довідки державного виконавця про суму нарахування та сплату аліментів від 10.06.2024 року заборгованість по аліментам за період з 06 червня 2011 року по 31.05. 2024 року погашена ОСОБА_1 повністю. Станом на 01.06.2024 року заборгованість по аліментам відсутні. Заборгованість була погашена в період з 01.02.2023 року по 31.05.2024 року.

Постановою Хмельницькго апеляційного суду від 09 травня 2024 року в справі № 686/9010/23 скасовано постанову Хмельницького міськрайонногосуду Хмельницької області від 02 травня 2023 року про визнання ОСОБА_1 винним вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення «Несплата аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання», накладенння на нього адміністративне стягнення та ухвалено нову, якою провадження в справі щодо ОСОБА_1 , на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, закрито у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП.

Цією постановою встановлено, що Постанова про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем Другого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції Стецем Д.Д. щодо стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини винесена 14.10.2011 року, проте відсутні відомості про направлення чи отримання ОСОБА_1 чи його захисником копії даної постанови.

Також постановою встановлено, що лише 03.02.2023 року державний виконавець належним чином повідомив ОСОБА_1 про його обов`язок сплачувати аліменти за рішенням суду і він почав їх сплачувати. На даний час повністю сплатив всю заборгованість по аліментах, відповідно до наданого виконавцем розрахунку.

Під час розгляду судом справи № 686/9010/23 потерпіла ОСОБА_2 підтвердила, що лише в лютому 2023 року дала державному виконавцеві номер мобільного телефону ОСОБА_1 , він їздив до нього та проводив бесіду. Всю заборгованість по аліментах, за всі роки, ОСОБА_1 одразу сплатив і вона претензій до нього не має, а державний виконавець повідомила, що інший державний виконавець займалась виконанням рішення суду про стягнення аліментів з ОСОБА_1 і в матеріалах виконавчого провадження є його пояснення лише від 03.02.2023 року, інших даних про проведення з ним відповідної роботи щодо несплати аліментів на утримання дитини матеріали виконавчого провадження не містять, Станом на 17.11.2023 року борг по аліментах на утримання дитини ОСОБА_1 погашений повністю і він продовжує сплачувати регулярно аліменти на утримання сина.

З огляду на викладене, апеляційний суд в справі № 686/9010/23 прийшов до висновку про відсутність в ОСОБА_1 умислу на ухилення від сплати аліментів на утримання сина та відсутність суб`єктивної та об`єктивної сторони складу вказаного правопорушення.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак, таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку, неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Таким чином, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першоюстатті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 грудня 2020 року у справі № 278/725/20.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайоннного суду Хмельницької області від 22 липня 2011 року в справі 2/2218/464/11 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 500 грн., починаючи з 06 червня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні апеляційного суду було оглянуто матеріали цивільної справи 2/2218/464/11 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 з яких вбачається, що відповідач не був належним чином відповідно до норм ЦПК України в редакції станом на 2011 рік повідомлений про час та місце розгляду справи, судова повістка на перше судове засідання була направлена на адресу, за якою відповідач взагалі не проживав і яка не вказана в позові, в послідуючому на інші судові засідання на адресу відповідача, вказану позивачем в позовній заяві, судові повістки поштою не направлялись та не були вручені особисту відповідачу судом.

Відповідачем не було отримано і копію судового рішення, яка направлялась відповідачу, однак вручена не була.

Також ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 31 липня 2019 року № 554/13475/15-ц міститься висновок про те, що державний виконавець повинен не лише направити боржнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження, а й встановити факт отримання боржником копії цієї постанови.

У постанові Верховного Суду від 07 травня 2018 року у справі № 916/1605/15-г міститься висновок про те, що перед тим, як застосовувати засоби і способи примусу, державний виконавець повинен пересвідчитися, чи отримав боржник копію постанови про відкриття виконавчого провадження, яка має бути направлена на зазначену у виконавчому документі адресу боржника та встановити факт отримання боржником копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення. Отже, у разі з`ясування факту неодержання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець не вправі вчиняти виконавчі дії.

Однак в матеріалах виконавчого провадження № 31056997 відсутні об`єктивні дані, що боржник отримав постанову про відкриття виконавчого провадження, був обізнаний про наявність судового рішення про стягнення з нього аліментів та відкриття за цим рішенням виконавчого провадження, отримував виклики державного виконавця та інші документи, постановлені державним виконавцем під час виконання судового рішення про стягнення аліментів.

Крім того, дані обставини підтверджуються і постановою Хмельницького апеляційного суду від 09.05.2024 року у справі 686/9010/23, якою теж встановлено відсутність в ОСОБА_1 умислу на ухилення від сплати аліментів на утримання сина та відсутність суб`єктивної та об`єктивної сторони складу вказаного правопорушення і яка в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України має преюдиційне значення при вирішенні даного спору.

Таким чином, оскільки в матеріалах цивільної справи № 2/2218/464/11 та виконавчого провадження № 31056997 відсутні письмові докази, які б могли підтвердити той факт, що відповідача належним чином було повідомлено про час та місце розгляду справи, йому вручено копію судового рішення, боржнику було відомо про відкриття виконавчого провадження та отримання ОСОБА_1 поштових відправлень від державного виконавця, то колегія суддів приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у простроченні сплати аліментів відсутня, оскільки останній довів, що не знав і не міг знати про існування, як судового рішення про стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої сина, так і виконавчого провадження з приводу стягнення з нього аліментів.

При цьому, варто зауважити, що одразу після того як ОСОБА_1 дізнався про наявність судового рішення, проведення виконавчих дій, борг по аліментам погасив повністю.

За таких обставин відсутні правові підстави для задоволення позову про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів.

Висновки суду першої інстанції, що відповідач знав про судове рішення про стягнення аліментів та відповідно про його обов`язок сплати аліментів на утримання дитини не відповідають обставинам справи.

З врахуваннями викладеного колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в позові з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Богачем Анатолієм Анатолійовичем, задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 серпня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за несплату аліментів відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 21 листопада 2024 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова