Провадження № 2/521/5705/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року Малиновський районний суд м. Одеси:

у складі: головуючої судді Ганошенка С.А.,

за участі секретаря судового засідання Довгань Ж.А.,

представника позивача - адвоката Дроздової А.С.

представника відповідача - адвоката Соломенцева І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка 05.08.2024 року звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її користь у розмірі 2000 гривень в твердій грошовій сумі щомісячно, починаючи з 05 серпня 2024 року і довічно.

В обґрунтування позову зазначає, що вона є матір`ю ОСОБА_2 , яку народила ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вона отримує пенсію у розмірі 4000 грн, відповідачка мешкає у трикімнатній квартирі, якої відповідачка, на думку заявниці, її позбавила у незаконний спосіб, внаслідок чого вона опинилася безхатньою. Відповідачка змінила замки, тому позивачка не має доступу до квартири. Наразі вона мешкає у сина в однокімнатній квартирі, який також є пенсіонером та страждає такими захворюваннями, як цукровий діабет та інсульт. Відповідачка володіє двоповерховим будинком в Одеській області, Кароліно-Бугаз, який здає в оренду на протязі тривалого часу. Значний дохід, дає змогу офіційно не працювати. Відповідачка в добровільному порядку матеріально їй не допомагає та не піклується про неї. Враховуючи всі свої витрати та доходи доньки, вважає, що остання в змозі сплачувати аліменти від доходу щомісячно, для підтримки її матеріального стану та життя, тому вона вимушена звернутися із цією позовною заявою до своєї доньки, ОСОБА_3 .

Судом 06.08.2024 року направлено запит до департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, згідно відповіді, отриманої судом 26.09.2024 року встановлено, що відповідачка зареєстрована на території Малиновського району м. Одеси, а тому справа підсудна Малиновському районному суду м. Одеси.

Ухвалою суду від 30.09.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання 14.11.2024 року зявились: представник позивача - адвокат Дроздова А.С., відповідачка ОСОБА_2 , представник відповідача - адвокат Соломенцев І.А., свідок ОСОБА_4 .

Представник позивача - адвокат Дроздова А.С., підтримала позовні вимоги з підстав наведених у позовній заяві та просила суд їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник - адвокат Соломенцев І.А. в судовому засіданні просили суд відмовити в позові в повному обсязі, надали суду відзив на позовну заяву, в якому вважають, що позивачка отримує достатню пенсію і додаткових коштів не потребує.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні надав пояснення, що він являється сином позивачки та братом відповідачки, матір ОСОБА_1 знаходиться на повному його утриманні, проживає разом з ним. Зазначив, що між сторонами тривалий час існують неприязні відносини, постійні конфлікти, які до сих пір не узлагоджені. Мати потребує стороньої допомоги, тривалого лікування та додаткових коштів на її утримання. Він не в змозі самостійно надати допомоги матері, оскільки він сам є пенсіонером та потребує постійного лікування.

Дослідивши подані позивачем документи і матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини.

Із матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зроблено відповідний актовий запис № 1567 та підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_1 від 09.10.1968 року (а.с. 5).

ОСОБА_1 є пенсіонеркою за віком з 01.06.1993 року безстроково, що підтверджується посвідченням № НОМЕР_2 (а.с .6).

Відповідно до довідки про доходи № 4586 1959 9965 0519 ОСОБА_1 перебуває на обліку в Малиновському об`єднаному управлінні ПФУ в м.Одесі в Одеській області та отримує пенсію в разі втрати годувальника, сума пенсії за період з 01.02.2024 року по 31.07.2024 року складає 25 909,24 грн (а.с.7).

Згідно медичного висновку виданого КНП «Центром первинної медико-санітарної допомоги №16» ОМР від 08.11.2023 року - ОСОБА_1 має вади зору та слуху, частково не здатна до самообслуговування, тому потребує надання соціальних послуг (а.с. 8)

Суд не приймає до уваги документи, які надані ОСОБА_4 (свідком по справі) 23.10.2024 року, оскільки останній не являється представником позивача у суді, що було встановлено у судовому порядку, а також документи, які надані ОСОБА_4 стосуються його стану здоров`я, а не його матері (а.с. 39-53), що не стосується предмету даного спору. Але разом з тим, суд враховує, що частина наданих у судовому засіданні документів про медичне обстеження позивачки (а.с. 29-38) стосуються регулярних звернень до лікаря позивачки та її стану здоров`я, тому за клопотанням адвоката позивачки Дроздової А.С. долучив їхдо матеріалів справи та вважає, що вони доводять потребу позивачки у регулярних медичних обстеженнях.

Справа неодноразово відкладалася за клопотаннями відповідачки про неможливість прибуття її адвоката Соломенцева І.А. у судові засідання через зайнятість у інших судових процесах, жодних підтверджуючих документів представник відповідача - адвокат Соломенцев І.А. на вимогу суду про свою відсутність у судових засіданнях не надав.

Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

При цьому суд, розглядаючи справу, враховує особливість спірних правовідносин, які виникли між сторонами та керуючись основними засадами судочинства, відповідно спрямовує хід судового процесу.

Стаття 15 ЦК України надає особі право на захист свого цивільного права в разі його порушення, оспорювання або невизнання.

Відповідно ч. 2 ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів непрацездатних членів сім`ї (ч. 8 ст. 7 СК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування.

Згідно з ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого цим Законом віку, що дає право на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, та дострокової пенсії, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Згідно зі ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Пленум Верховного Суду України у Постанові від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п. 21 роз`яснив, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК України). Згідно з ч. 2 ст. 205 СК України при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 05.09.2019 у справі №212/1055/18-ц дійшов наступного висновку: «Тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги».

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999р. № 966-XIV прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

01 січня 2024 року встановлено прожитковий мінімум для непрацездатних осіб (далі - прожитковий мінімум) у розмірі 2361 грн. Як вбачається з довідки про доходи № 4586 1959 9965 0519 ОСОБА_1 перебуває на обліку в Малиновському об`єднаному управлінні ПФУ в м.Одесі в Одеській області та отримує пенсію в разі втрати годувальника, сума пенсії за період з 01.02.2024 року по 31.07.2024 року складає 25 909,24 грн (а.с.7), що станом на липень 2024 року становило 4365,44 грн на місяць, що є не нижчим від визначеного Законом рівня прожиткового мінімуму.

Потреба матеріальної допомоги (нужденність) полягає в тому, що батьки не мають можливості забезпечити своє гідне існування у зв`язку з відсутністю пенсій (допомоги) чи їх низького розміру, а також у зв`язку із відсутністю у них інших джерел існування.

На момент розгляду цієї справи позивачка отримує пенсією у розмірі, що забезпечує їй прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, однак, з урахуванням похилого віку позивачки та того, що вона немає свого помешкання, проживаєз непрацездатним сином, суд допускає витрати позивача на ліки та речі, вартість яких перевищує розмір прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що оскільки під час судового розгляду, вимоги позивачки знайшли своє підтвердження, а тому такі вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позовної заяви.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд присуджує стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст. 133, 141, 142, 206, 223, 258, 259, 264, 265 ЦПК України, ст. 121, 172, 202, 204, 205 СК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) аліменти на її утримання в розмірі 2000 гривень в твердій грошовій сумі щомісячно, починаючи з 05 серпня 2024 року і довічно.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 20.11.2024 року.

Суддя Сергій ГАНОШЕНКО