ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/6912/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2024 року Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді: Сирбул О.Ф.,

за участю секретаря: Кушнір А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа: Шістнадцята Київська державна нотаріальна контора про зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа: Шістнадцята Київська державна нотаріальна контора про зняття арешту з майна.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в березні 2024 року позивачу стало відомо про накладення арешту на належну йому квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Арешт накладено згідно постанови АА 897158 від 03.06.2003 відділу деражавної виконавчої служби у Дарницькому районі. Арешт було накладено у зв`язку з заборгованістю перед ЖБК "Ромашка-1" за внески та утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 56 грн. 11.10.2004 реєстратором Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори було внесено запис до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 1368973. Заборгованість перед ЖБК "Ромашка-1"повністю погашена ще у 2003 році. 13.04.2024 позивач звернувся до Дарницького ВДВС у місті Києві з листом про зняття арешт на квартиру АДРЕСА_2 , надавши копію довідки про відсутність заборгованості перед ЖБК "Ромашка-1". 21.03.2024 з Дарницького ВДВС у місті Києві надійшов лист про відмову у знятті арешту, оскільки на виконанні у Дарницького ВДВС у м. Києві відсутнє виконавче провадження відносно ОСОБА_1 , додатково повідомили про те, що строк зберігання виконавчих проваджень переданих до архіву три роки і вони знищені.

У зв`язку з тим, що підстави накладення арешту на квартиру відсутні позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою суду від 17.06.2024 відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням/викликом сторін.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, у відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України не скористався своїм процесуальним правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову.

Представник третьої особи пояснення щодо позову у визначений ухвалою строк суду не надав, надіслав заяву про розгляд справи без участі представника третьої особи.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно частин 1 та 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.

Відповідно до ч. 2 Постанови Пленуму ВССУ № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 07.07.1995, посвідченого головним юрисконсультом Товарної біржі "Українська біржа Десятинна", реєстраційний номер 1/4404-3693 (а.с. 7).

На належну позивачу квартиру за адресою: АДРЕСА_1 було наладено арешт згідно постанови АА 897158 від 03.06.2003 відділу деражавної виконавчої служби у Дарницькому районі (а.с. 8).

Арешт було накладено у зв`язку з заборгованістю перед ЖБК "Ромашка-1" за внески та утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 56 грн.

11.10.2004 реєстратором Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори було внесено запис до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 1368973.

Заборгованість перед ЖБК "Ромашка-1" повністю погашена ще у 2003 році, що підтверджується довідкою виданою ЖБК "Ромашка-1" від 11.03.2024 (а.с. 9).

13.04.2024 позивач звернувся до Дарницького ВДВС у місті Києві з листом про зняття арешт на квартиру АДРЕСА_2 .

21.03.2024 з Дарницького ВДВС у місті Києві надійшов лист про відмову у знятті арешту, оскільки на виконанні у Дарницького ВДВС у м. Києві відсутнє виконавче провадження відносно ОСОБА_1 , додатково повідомили про те, що строк зберігання виконавчих проваджень переданих до архіву три роки і вони знищені.

Згідно ч. 1 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Частиною 2 цього Закону передбачено, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до пункту 9.9. Порядку №2274/5 у редакції чинній на дату завершення виконавчого провадження строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік.

Так, як встановлено судом у ході розгляду справи, арешт, що був накладений на нерухоме майно ОСОБА_2 , Дарницьким ВДВС після завершення виконавчого провадження не знято.

У зв`язку зі спливом трирічного строку зберігання виконавчого провадження, переданого до архіву органу ДВС виконавче провадження у межах якого накладався арешт було знищено на підставі Розділу 11 «Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями».

Таким чином судом встановлено, що виконавче провадження є завершеним, оскільки факт його завершення за наслідком спливу, зокрема трирічного строку зберігання, є підставою для його знищення, виконавчі провадження, в тому числі про стягнення виконавчого збору відсутні, відповідно підстави для продовження дії арешт майна відсутні, оскільки арешт носить тимчасовий характер та застосовується для забезпечення виконання зобов`язань.

У свою чергу, статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном, як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до висновку Верховного Суду України від 15.03.2013 у справі №6-26цс13, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань.

Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Тобто, наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього порушує право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися належним на праві власності майном та власний розсуд.

Таким чином, з огляду на те, що обставини на підставі яких було накладено арешт на нерухоме майно станом на сьогоднішній день відпали, виконавче провадження у межах якого накладався арешт знищено, а продовження дії арешту на вказане нерухоме майно порушує права позивача, щодо володіння, користування та розпорядження майном, суд приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом зняття арешту з нерухомого майна, накладеного на підставі на підставі постанови АА 897158 відділу державної виконавчої служби у Дарницькому районі від 03.06.2003, зареєстровано реєстратором Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 1368973 від 11.10.2004.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 76-81, 89, 95, 133, 141, 247, 259, 263-265, 268, 353, 354 ЦПК України, ст.ст. 316, 319, 321, 328, 391 ЦК України, Закону України «Про виконавче провадження», Постанови Пленуму ВССУ № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов-задовольнити.

Зняти арешт з квартири, яка рошташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , накладений на підставі постанови АА 897158 відділу державної виконавчої служби у Дарницькому районі від 03.06.2003, зареєстровано реєстратором Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 1368973 від 11.10.2004.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя: