Харківський районний суд Харківської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2024 року

смт Покотилівка Харківської області

Справа № 635/1159/24

Провадження № 2 /635/1899/2024

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Карасави І.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Дерелюк К.О.,

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів

УСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та відповідача

Позивач ОСОБА_3 , в інтересах якого діє його представник адвокат Шафоростов В.О., звернувся до Харківського районного суду Харківської області через систему «Електронний суд» з позовом до ОСОБА_4 про зменшення аліментів.

У позовній заяві просить суд:

- змінити (зменшити) розмір аліментів визначений судовим наказом Харківського районного суду Харківської області від 29.07.2019 у справі 635/5353/19, які стягуються з ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 );

- стягувати з ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) аліменти на утримання дітей ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у загальному розмірі 1/5 (однієї п`ятої) заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, щомісячно з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення повноліття ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 );

- стягнути з ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_3 витрати на оплату судового збору та витрати на надання правової допомоги.В обґрунтування позивач зазначає, що судовим наказом Харківського районного суду Харківської області від 29.07.2019 у справі 635/5353/19 було вирішено стягнути з позивача ОСОБА_3 на користь відповідача ОСОБА_8 аліменти на утримання дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, щомісячно і до повноліття

Позивач стверджує, що визначений позивачу у 2019 році розмір аліментів у 2024 році підлягає зменшенню на підставі статтей 80, 192 СК України як у зв`язку зі зміною матеріального стану позивача, так і у зв`язку зі зміною сімейного стану позивача, в зв`язку з тим, що 27.06.2021 він став батьком своєї третьої дитини - ОСОБА_9 , його дружина на разі є внутрішньо переміщеною особою, він має на утриманні непрацездатного батька ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та мати ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є внутрішньо переміщеною особою. У березні 2022 року окупанти підпалили будинок позивача, як учасника АТО, чим повністю знищили місце проживання ОСОБА_3 та його сім`ї в АДРЕСА_1 в зв`язку з чим за наслідками знищення будинку за адресою: Харківська область, Харківський район, ним було подано через Портал Дія - Повідомлення про пошкоджене або втрачене майно за №22-04--01 від 18.04.2022.

В зв`язку із зміною матеріального та сімейного стану просить зменшити розмір аліментів визначений судовим наказом Харківського районного суду Харківської області від 29.07.2019 у справі 635/5353/19 та стягувати з нього на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дітей ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 у загальному розмірі 1/5 (однієї п`ятої) заробітку (доходу) платника аліментів але не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, щомісячно з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення повноліття ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечувала та зазначила, що відповідач разом з дітьми мешкає за кордоном, а отже на утримання дітей там потрібно значно більше коштів, позивач аліменти на інших осіб не сплачує, його батькові згідно відомостей, наданих позивачем 61 рік, а матері 56, відповідно вони можуть себе утримувати самостійно. Відповідач отримує заробітну плату близько 115 000,00-120 000,00 тисяч грн зі слів представника позивача, що значно більше, ніж на час стягнення аліментів, що свідчить про поліпшення його матеріального стану, а ні навпаки. Крім того у його власності є земельна ділянка, яка належить йому на підставі договору купівлі-продажу та недобудований житловий будинок, а його дружина, як ВПО, має право на отримання підтримки від держави у розмірі 5000,00 грн.

Рух справи

25 січня 2024 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищевказану цивільну справу передано в провадження судді Карасави І.О.

02 лютого 2024 року ухвалою Харківського районного суду Харківської області провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження, по справі призначено проведення судового засідання.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував в зв`язку з його недоведеністю та відсутністю підстав для задоволення.

Будь-яких клопотань від сторін не надходило.

Встановлені обставини, застосовані норми права та мотиви суду

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 та просить зменшити розмір аліментів визначений судовим наказом Харківського районного суду Харківської області від 29.07.2019 у справі 635/5353/19 та стягувати з нього на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дітей ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 у загальному розмірі 1/5 (однієї п`ятої) заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, щомісячно з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення повноліття ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до частини 1статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 12 вищезгаданого закону на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

За змістом статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до вимог частини 1 статті 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у частці від доходу.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Також аналогічні рекомендації з цих підстав викладені у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Судовим наказом Харківського районного суду Харківської області від 29.07.2019 у справі 635/5353/19 було стягнуто з позивача ОСОБА_3 на користь відповідача ОСОБА_8 аліменти на утримання дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 заробітку доходу платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, щомісячно і до повноліття.

Також судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, серія НОМЕР_3 - 15.04.2022 між ОСОБА_3 та ОСОБА_12 був укладений шлюб.

З свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 вбачається, що позивач ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

З довідки переселенця вбачається, що ОСОБА_13 та її донька ОСОБА_9 є внутрішньо переміщеними особами.

Як зазначає представник позивача, на момент звернення до суду із позовом позивач перебував та на даний час перебуває у лавах Збройних Сил України, отримує грошове забезпечення у розмірі близько 100 000,00-115 000,00 грн на місяць, із якої стягуються аліменти на двох дітей у розмірі 1/3 частки усіх доходів, що становить близько 40 000,00 грн. Позивач несе службу у Збройних Силах України, перебуває на передовій та захищає Україну, отримує досить високий дохід, із якого значну частку витрачає на придбання амуніції.

Згідно пункту 23 Пленум Верховного Суду України у постанові №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначив, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

З аналізу статті 192 СК України й наданих Пленумом Верховного Суду України роз`яснень вбачається, що зміна розміру аліментів є правом, а не обов`язком суду, тобто суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану.

Суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20, від 08 червня 2022 року у справі № 565/1069/21, від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19, від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18, відповідно до якої зміна сімейного стану платника аліментів (народження дитини у новому шлюбі) не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Таким чином, зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів з урахуванням інших обставин, встановлених судом.

Відповідно довідки про розмір грошового забезпечення(надбавок, доплат, підвищень), премії та додаткової винагороди за 2022 рік, наданої представником позивача, ОСОБА_3 отримував у 2022 році грошове забезпечення від 20 025,21 до 115 335,10 гривень на місяць. Представник позивача зазначає, що на теперішній час розмір його заробітку фактично такий же, що залежить від виплат за виконання бойових завдань, оскільки він є військовослужбовцем та приймає участь у бойових діях.

Позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу, а навпаки судом було встановлено збільшення доходів позивача ОСОБА_3 за останні роки, які передували зверненню до суду з відповідною позовною заявою. Так позивач на даний час перебуває у лавах Збройних Сил України та отримує грошове забезпечення у розмірі близько 100 000,00-115 000,00 грн на місяць.

Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Вищевказана позиція узгоджується з роз`ясненнями, які містяться у постанові ВС КЦС від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 де зазначене, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

Отже суд звертає увагу, що розмір аліментів на утримання дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 заробітку доходу платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, щомісячно і до повноліття відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні ще одну малолітню дитину Балабанову Соломію, без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дітей та суперечитиме їх інтересам.

Згідно статті 183 СК України той із батьків, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на двох дітей - однієї треті, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Згідно статей 7, 155 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Також , суд критично ставиться до зазначеного позивачем факту, що він утримує свого непрацездатного батька, як підставу для зменшення розміру аліментів з огляду на наступне.

Нормами статті 202 СК України визначено, що повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Таким чином, непрацездатним і таким, що потребують матеріальної допомоги батькам, надається право звернутися до суду за примусовим стягненням аліментів зі своїх дітей.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність в батьків майна, що може приносити дохід тощо. Потреба в матеріальній допомозі вважається потрібна тоді, коли сукупний дохід батьків не забезпечує їм прожиткового мінімуму.

Позивачем та його представником не надано суду доказів на підтвердження того, що батько ОСОБА_3 є непрацездатною особою та позивач надає матеріальну допомогу та здійснює його утримання.

Також до матеріалів справи долучено договір купівлі-продажу земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1625 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 . З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що вказана земельна ділянка, яка належить на праві власності ОСОБА_3 перебувала у власності позивача, як під час винесення судового наказу щодо стягнення аліментів на дітей, так і під час розгляду даної справи про зменшення розміру аліментів.

Суду надано повідомлення про пошкоджене або втрачене майно за №22-04--01 від 18.04.2022, подане до Міністерства цифрової трансформації на Порталі «Дія» відносно житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, суд зазначає, що чинним законодавством передбачено механізм отримання грошової компенсація за пошкоджене або втрачене майно.

Що стосується, факту, що дружина позивача разом з їх донькою як внутрішньо переміщені особи орендують житло та несуть певні додаткові витрати за оренду житла жодними доказами у суді не підтверджено.

Крім того, відповідно до діючого законодавства внутрішньо переміщені особи мають певну соціальну підтримку та грошову допомогу від держави, у разі наявності правових підстав.

Таким чином, з наданих суду доказів встановлено, що матеріальний стан позивача не змінився в сторону погіршення, оскільки його дохід за рахунок виплат, введених в 2022 році значно збільшилась в порівнянні з часом видачі судового наказу. Позивачем не надано доказів на підтвердження інших обставин зміни(погіршення) матеріального становища, а народження дитини в іншому шлюбі не є безумовною підставою зміни розміру аліментів.

Протилежного позивачем не доведено. Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог суду не надано. Позивачем не зазначалося щодо наявності у нього будь-яких труднощів щодо подання необхідних доказів. Клопотання про витребування доказів також заявлені не були.

За принципом диспозитивності цивільного судочинства (стаття 13ЦПК України)суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За приписами статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Ураховуючи наведене, суд вважає, що зменшення розміру аліментів на утримання дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 заробітку(доходу) платника аліментів на 1/5 частку його доходів у зв`язку зі зміною матеріального та сімейного стану не буде спрямовано на належне забезпечення дітей та суперечитиме їх інтересам.

Враховуючи відсутність доказів на підтвердження наявності підстав для зменшення розміру аліментів на момент звернення з позовом до суду, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог.

Щодо судових витрат

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Зважаючи на висновок суду щодо суті позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено, судові витрати, понесені в ході розгляду справи в суді першої інстанції, покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 81, 141, 200, 206, 247, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_3

Відповідач - ОСОБА_4 реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_4 .

Суддя І.О. КАРАСАВА