ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4744/24 Справа № 206/2388/21 Суддя у 1-й інстанції - Кушнірчук Р. О. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

за участю секретаря судового засідання Лопакової А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

В обґрунтування позову зазначив, що йому на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0583 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :381:0021. Цільове призначення земельної ділянки обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Його земельна ділянка межує із земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :09:381:0041), користувачем якої є ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 самовільно змістив межі своєї земельної ділянки в сторону його земельної ділянки на 0,80 см з боку АДРЕСА_2 .

Це відображено на плані земельної ділянки в Технічному звіті з топографо-геодезичних робіт по виносу точок кутів повороту меж земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1 , інженером-геодезистом ОСОБА_3 та на плані земельної ділянки з винесення в натуру меж земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 , складеного інженером-геодезистом В.В. Білик.

ОСОБА_2 згоди ОСОБА_1 на зміну меж земельної ділянки не надавав, а неодноразові звернення до Дніпровської міської ради, ГУ Держгеокадастру, Самарської районної у місті ради не призвели до вирішення спору.

Враховуючи зазначене, просив суд усунути ОСОБА_2 перешкоди в користуванні земельною ділянкою кадастровий номер :381:0021, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 шляхом відновлення суміжної межі земельних ділянок, а саме:?перенесення існуючої? межі між земельною ділянкою кадастровий номер :381:0021, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , що перебуває у користуванні ОСОБА_2 та земельною ділянкою, яка знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що перебуває у користуванні ОСОБА_1 , на 0,80 см з боку АДРЕСА_2 та стягнути з відповідача на його користь судові витрати по справі.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою задоволено частково.

Усунуто ОСОБА_2 перешкоди в користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером :381:0021, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом відновлення суміжної межі земельних ділянок, а саме перенесення існуючої межі між земельною ділянкою з кадастровим номером :381:0021, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що перебуває у користуванні ОСОБА_2 та земельною ділянкою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що перебуває у користуванні ОСОБА_1 на 0,72 метри з боку АДРЕСА_4 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в загальній сумі 28 919,78 гривень, які складаються зі судового збору 908,00 гривень, витрат пов`язаних із проведенням експертизи, оформленої висновком експертів Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України за результатами проведення судової комісійної земельно-технічної експертизи № 4856/4857/4858-21 від 07 вересня 2023 року 19 911,78 гривень, а також витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 100,00 гривень.

В інший частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21 травня 2012 року ОСОБА_2 придбав земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 0,0583 га, кадастровий номер :09:381:0021, розташовану по АДРЕСА_1 . Цільове призначення земельної ділянки: обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. Дана земельна ділянка належала ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 748312, виданого Управлінням Держкомзему у м. Дніпропетровськ 18.03.2010 року. Згідно кадастрового плану земельної ділянки, кадастровий номер :09:381:0021, по літерам від Д до Е вона межує із земельною ділянкою по АДРЕСА_3 (т. 1 а. с. 9-10).

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15 липня 2014 року вбачається, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :09:381:0021, площею 0,0583 га, на підставі договору купівлі-продажу від 21 травня 2012 року належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , дата державної реєстрації ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а. с. 12).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно земельна ділянка, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :09:381:0041, площею 0,0628 га належить на праві власності ОСОБА_1 . Підстава виникнення права власності - Державний акт на право власності на земельну ділянку ДП № 107425 від 11.11.2004 року (т. 1 а. с. 50).

14 березня 2004 року при приватизації відповідачем земельної ділянки по АДРЕСА_3 було складено Акт встановлення існуючих зовнішніх меж земельної ділянки в натурі, який був підписаний землекористувачем ОСОБА_1 та суміжними землекористувачами, в тому числі суміжним землекористувачем по АДРЕСА_1 ОСОБА_4 . Відповідно до даного Акту відсутнє посилання на встановлення та передачу під нагляд і зберігання землекористувачеві межових знаків (т. 1 а. с. 51).

Згідно Висновку експерта за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження № 160-20 від 20.03.2020 року будівлі, які збудовані у домоволодінні АДРЕСА_1 вздовж межі з домоволодінням АДРЕСА_1 не відповідають вимогам ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій», а саме п. 6.1.40, п. 6.1.41, п. 15.2.2 та частково розташовані на земельній ділянці АДРЕСА_1 (що відображено в додатку № 1) (т. 1 а. с. 20-26).

Згідно Технічного звіту з топографо-геодезичних робіт по виносу точок кутів повороту меж земельних ділянок, зробленого у 2018 році на замовлення ОСОБА_2 інженером-геодезистом ОСОБА_3 , відбулося зміщення меж земельної ділянки по АДРЕСА_3 в бік земельної ділянки по АДРЕСА_1 на 0,80 м, з боку віл. Рибальська на 0,57 м (т. 1 а. с. 27-41).

Згідно Винесення в натуру меж земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 , виконаного у 2019 році інженером-геодезистом ОСОБА_5 , під час винесення кутів поворотів меж земельної ділянки в натурі виявлено зміщення кадастрових меж земельної ділянки відносно фактичного положення огорож. Зміщення може носити систематичний характер на ділянках по АДРЕСА_1 (т. 1 а. с. 52).

Позивач неодноразово на протязі 2019 року звертався до Самарської районної у місті Дніпрі ради, Управління ДАБК Дніпровської міської ради, ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області та за результатами розгляду даних звернень йому було рекомендовано звертатися до суду (т. 1 а. с. 44-48).

Згідно матеріалів топографо-геодезичних вишукувань за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 , виготовлених ФОП ОСОБА_6 та пояснювальної записки до цих матеріалів, виконаної інженером-геодезистом ОСОБА_7 , за результатами геодезичних робіт була побудована «Детальна план-схема земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1 та 44 з прив`язками меж до будівель та споруд» в масштабі 1:200 (Додаток1). На план-схемі зображені: кадастрові межі, фактичні межі, довжини ліній, площі земельних ділянок, контурів об`єктів нерухомого майна, прив`язки, відхилення та напрям фактичної межі від кадастрової. На Детальній план-схемі земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1 та 44 з прив`язками меж до будівель та споруд наглядно відображено зміщення земельної ділянки відповідача на земельну ділянку позивача з боку АДРЕСА_1 на 0,72 м, зміщення земельної ділянки відповідача на земельну ділянку позивача з боку АДРЕСА_2 в районі житлового будинку літ. А-1 на 0,39 м і далі на 0,47 м.

Під час виконання геодезичних робіт було встановлено, що на фактичній межі між земельними ділянками по АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 встановлені паркани та межа проходить по стінам будівель, що належить гр. ОСОБА_1 . Після проведення камеральних робіт та обробки отриманих результатів геодезичних робіт встановлено, що фактичне положення меж земельної ділянки за адресою АДРЕСА_3 не відповідають кадастровій межі :09:381:0041. Конфігурація та розміри земельної ділянки не відповідають кадастровим. Фактична площа складає 628 кв. м., що відповідає кадастровій 628 кв. м. Встановлено, що фактичне положення меж земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 не відповідають кадастровій межі :09:381:0021. Конфігурація та розміри земельної ділянки не відповідають кадастровим. Фактична площа складає 579 кв. м., що не відповідає кадастровій площі 583 кв. м. Площа накладення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 з кадастровим номером :09:381:0041 на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером :09:381:0021 згідно фактичного користування та даних Державного земельного кадастру складає 14 кв. м. Кадастрова межа проходить по умовній лінії та не співпадає з фактичними межами. Відстань між кадастровою межею земельної ділянки, власником якої є ОСОБА_2 та нерухомим майном, власником якого є ОСОБА_1 , місцями складає менше одного метру, що є порушенням нормативної відстані, відповідно до пункту 3.25* наказу Держкоммістобудування від 17.04.1992 року № 44 про «Містобудування. Планування і забудову міських і сільських поселень ДБН 360-92**».

За результатами виконаних топографо-геодезичних робіт інженер-геодезист дійшов висновку, що фактичні межі не відповідають кадастровим межам земельних ділянок з кадастровими номерами :09:381:0041 та :09:381:0021 за адресою: АДРЕСА_3 та 44, виявлені відхилення, що перевищують допустимі похибки. Фактична площа земельної ділянки по АДРЕСА_1 не відповідає кадастровій площі. У зв`язку з цим відбулося зменшення площі на 4 кв. м. Площа накладання земельної ділянки АДРЕСА_3 :09:381:0041) на земельну ділянку АДРЕСА_1 :09:381:0021) складає 14 кв. м. Відстань між кадастровою межею земельної ділянки, власником якої є ОСОБА_2 та нерухомим майном, власником якого є ОСОБА_1 , місцями складає менше одного метру, що є порушенням нормативної відстані, відповідно до пункту 3.25* наказу Держкоммістобудування від 17.04.1992 року № 44 про «Містобудування. Планування і забудову міських і сільських поселень ДБН 360-92**» (т. 1 а. с. 184-192, т. 2 а. с. 27-35).

У Висновку експертів за результатами проведення судової комісійної земельно-технічної експертизи № 4856/4857/4858-21, складеного 07 вересня 2023 року, зроблено наступні висновки:

1. Лінійні проміри між кутами повороту меж земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , межі якої визначені у плані зовнішніх меж земельної ділянки державного акту на право власності на земельну ділянку серія ДП107425, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорі оренди землі за №044105, виданого Дніпровською міською радою 11 листопада 2004 року від лінійних промірів між кутами повороту меж земельної ділянки, межі якої визначені в кадастровому плані земельної ділянки з кадастровим номером :09:381:0041 у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-019 від 11.04.2019 відрізняються незначною мірою (до 1 см). Площа земельних ділянок співпадає та становить 0,0628 га. Візуально відображення конфігурації земельної ділянки згідно з планом у державному акті на право власності на земельну ділянку серія ДП №107425, виданого Дніпровською міською радою 11 листопада 2004 року співпадає з конфігурацією земельної ділянки, що відображена на кадастровому плані земельної ділянки з кадастровим номером :09:381:0041 у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-019 від 11.04.2019.

2. В результаті проведеного дослідження матеріалів топографо-геодезичних випробувань за адресою: АДРЕСА_1 та 44, виконаних ФОП ОСОБА_6 , 2023 р. встановлено, що існує порушення меж та накладання земельних ділянок відповідно до правовстановлюючих документів на земельні ділянки та відповідно до фактичного порядку користування земельними ділянками за адресами: АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки :09:381:0041) та АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки :09:381:0021). Площа накладення становить 14 кв. м. Фактична межа між земельними ділянками АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 відносно кадастрової змістилася у бік домоволодіння АДРЕСА_1 від кута повороту по АДРЕСА_1 на 0,72 м., дали по межі лінійний розмір накладання зменшується до відмостки житлового будинку літ. В-1 по АДРЕСА_3 . В районі житлового будинку розмір накладання земельних ділянок становить до 0,39 м. Межа земельної ділянки по АДРЕСА_3 проходить вздовж східної стіни житлового будинку літ. А-1 приблизно на відстані 1 м. від неї, що відповідає фактичному розташуванню дерев`яної огорожі, при цьому кадастрова межа земельної ділянки проходить відповідно до масштабу детальної план-схеми земельних ділянок у матеріалах топографо-геодезичних робіт приблизно на відстані від 0,3 м. до 0,5 м. від східної стіни житлового будинку літ. А-1.

3. Житловий будинок літ. В-1 по АДРЕСА_1 відносно меж земельних ділянок за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 згідно з правовстановлюючими документами та даними Державного земельного кадастру розташований приблизно на відстані від 0 до 10 см від межі (точна відстань на план-схемі в матеріалах топографо-геодезичних вишукувань за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 , виконаних ФОП ОСОБА_6 , 2023 р. не зазначена). На кадастровому плані земельної ділянки з кадастровим номером :09:381:0041 об`єкти нерухомого майна не зазначені. Відповідно до схеми розташування будівель та споруд масштабу 1:500 у технічному паспорті на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, інвентаризаційна справа № АДРЕСА_5 , виготовленому ТОВ «Содель» станом на 06.02.2019 межа фактичної земельної ділянки не примикає до жилого будинку літ. В та проходить зі сторони домоволодіння АДРЕСА_1 приблизно на відстані 0,5 м від стіни (т. 1 а. с. 198-235).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості, оскільки наявне зміщення земельної ділянки відповідача на земельну ділянку позивача з боку вулиці Іларіонівська на 0,72 м., зміщення земельної ділянки відповідача на земельну ділянку позивача з боку АДРЕСА_2 в районі житлового будинку літ. А-1 на 0,39 м. і далі на 0,47 м., що візуально відображено на детальному плані схемі земельних ділянок за адресою АДРЕСА_1 та 44 з прив`язками меж до будівель та споруд .

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом статті 41 Конституції України та статті 317 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Частиною першою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК України).

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною другою статті 90 Земельного кодексу України (далі ЗК України) передбачено, що порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню у порядку, встановленому законом.

Власники земельних ділянок зобов`язані, зокрема не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів (пункт «г» частини першої статті 91 ЗК України).

Згідно частини першої статті 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Відповідно до частин першої-другої, пункту «д» частини третьої статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом застосування інших, передбачених законом, способів.

Статтею 55 Закону України «Про землеустрій» (чинної на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Власники землі та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов`язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивач довів, що відповідач порушує його право на користування належною йому земельною ділянкою.

Судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, зокрема: висновку експерта за результатами проведення судової комісійної земельної-технічної експертизи від 07 вересня 2023 року № 4856/4857/4858-21, яким підтверджено порушення меж суміжної земельної ділянки з боку відповідача. Відповідачем не надано доказів, які б спростовували висновки судового експерта про те, що частина земельної ділянки, що належить відповідачу, накладається на частину земельної ділянки, що належить позивачу, а також висновки суду про наявність підстав для захисту порушеного права позивача шляхом відновлення суміжної межі земельних ділянок, а саме перенесення існуючої межі між земельною ділянкою з кадастровим номером :381:0021, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що перебуває у користуванні ОСОБА_2 та земельною ділянкою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що перебуває у користуванні ОСОБА_1 на 0,72 метри з боку АДРЕСА_4 .

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: