УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2024 року суддя Вінницького міського суду Вінницької області Федчишен С.А., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи ОСОБА_2 про встановлення факту перебування на утриманні дітей, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з заявою про встановлення факту перебування на утриманні дітей.

Ухвалою суду від 03.07.2024р. заяву залишено без руху та надано позивачу п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали суду, для усунення недоліків.

Ухвалу суду направлено позивачу на електронну адресу за адресою зазначеною в заяві, яку заявник отримав.

На виконання ухвали суду від 03.07.2024 року заявник надав пояснення та просив відкрити провадження по справі, зазначивши, що встановлення факту такого юридичного факту пов`язано з метою підтвердження участі заявника у вихованні та утриманні дітей протягом зазначеного періоду. Останнє відоме офіційне місце реєстрації та проживання ОСОБА_2 це АДРЕСА_1 , решта даних наявних у заявника носять сумнівний характер і можуть бути припущеннями, що введе суд в оману. Крім того, зазначив, що суд вправі з власної ініціативи залучити ТЦК та СП де зареєстрований заявник, відомості про них надасть.

Дослідивши надані пояснення на виконання ухвали суду від 03.07.2024року, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не виконав ухвалу суду від 03.07.2024року, а тому заява підлягає поверненню.

Як вбачається з ухвали суду від 03.07.2024року заявник мав зазначити реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі, відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету заінтересованої особи.

Заявник даної вимоги ухвали суду не виконав та стосовно неї не виклав жодних пояснень.

Крім того, заявник в заяві вказував, що на даний час ОСОБА_2 з дітьми проживає за межами України у Франції та зазначити адреса фактичного місця проживання чи перебування заінтересованої особи ОСОБА_2 для належного виклику особи до суду.

В заяві наданої на виконання ухвали суду від 03.07.2024р., заявник вказує, що це є його припущення щодо перебування ОСОБА_2 з дітьми за межами України.

Однак, зі змісту заяви про встановлення факту, вбачається, що заявник стверджує про те, що ОСОБА_2 перебуває разом з дітьми у Франції, де остання працює, а діти навчаються у французькій школі, а тому враховуючи те, що як стверджує заявник діти перебувають на його утриманні, він знає де проживають його діти та їх мати заінтересована особа по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч.4 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Права заінтересованих осіб знаходяться у юридичному зв`язку із суб`єктивними правами заявників і зумовлюються встановленням юридичного факту. Інтереси заінтересованих осіб можуть суперечити інтересам заявника. Отже, притягнення (вступ) цих заінтересованих осіб має важливе практичне значення, оскільки вони мають можливість у процесі розгляду справи про встановлення юридичного факту заявити про порушення чи оспорювання їхніх суб`єктивних прав.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявником не виконано вимоги ухвали суду від 03.07.2024року та не усунено вказані в ній недоліки, а тому заяву слід повернути заявнику.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Суд зазначає, що згідно ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. 185, 260, 261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Матеріали заяви ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи ОСОБА_2 про встановлення факту перебування на утриманні дітей вважати неподаною та повернути заявнику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

СУДДЯ: