Єдиний унікальний номер 341/371/24
Номер провадження 2/341/229/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

25 червня 2024 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Мергеля М. Р., за участю:

секретаря судового засідання Матейко О. С.,

позивачки ОСОБА_1 ,

законного представника малолітньої ОСОБА_2 - батька ОСОБА_3 ,

представниці Служби у справах дітей Дубовецької сільської ради Слюзар Л. Л.,

розглянув у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 за участю Служби у справах дітей Дубовецької сільської ради Івано-Франківської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

установив

Представник ОСОБА_5 в інтересах позивачки ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , за участю Служби у справах дітей Дубовецької сільської ради Івано-Франківської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивачка проживає разом з внучкою ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 зареєстрована зі своєю матір`ю ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , але разом не проживають. Батьками ОСОБА_2 є ОСОБА_7 та ОСОБА_3 . Батьки самоусунулись від виконання своїх батьківських обов`язків щодо ОСОБА_2 та залишили її проживати та утримувати бабі - ОСОБА_1 . Добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини відповідачі позивачці не надають. Відповідачі працездатного віку та мають можливість сплачувати аліменти. Позивачці відомо, що на цей час ОСОБА_3 безпідставно сплачує аліменти ОСОБА_8 відповідно до виконавчого листа від 15 листопада 2011 року. На цей час позивачці складно самостійно утримувати ОСОБА_2 , адже для нормального розвитку дитини необхідні відповідні умови. Згідно з рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 21 грудня 2022 року ОСОБА_4 позбавлено батьківських прав щодо її двох інших дітей.

Враховуючи викладене, просив:

- позбавити батьківських прав відповідачів;

- стягувати з відповідачів аліменти на її користь на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини від заробітку (доходу) відповідачів щомісяця до досягнення дитиною повноліття;

- припинити стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 відповідно до виконавчого листа від 15 листопада 2011 року № 2-879/2011;

- стягнути з відповідачів понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 29 лютого 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду в частині вимог до відповідачів про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 19 березня 2024 року, яке відкладалось на 09 квітня 2024 року та 23 квітня 2024 року.

Ухвалою суду від 08 травня 2024 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , за участю Служби у справах дітей Дубовецької сільської ради Івано-Франківської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Підготовче судове засідання відкладено на 24 травня 2024 року.

Постановлено надалі цю справу розглядати у межах позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , за участю Служби у справах дітей Дубовецької сільської ради Івано-Франківської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Підготовче судове засідання відкладено на 24 травня 2024 року.

Ухвалою суду від 24 травня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12 червня 2024 року.

Судове засідання 12 червня 2024 року у зв`язку з неявкою відповідачки відкладено на 25 червня 2024 року.

У судове засідання 25 червня 2024 року з`явились позивачка та представниця Служби у справах дітей Дубовецької сільської ради Івано-Франківської області.

Відповідачка у судове засідання не з`явилась, хоча про день, час та місце розгляду справи вважається повідомленою належним чином відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.

Багаторазово надіслана на адресу місця проживання відповідачки поштова кореспонденція поверталась до суду без вручення у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

Також, відповідачка повідомлена про розгляд справи відповідно до приписів ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Таким чином, відповідачка вважається належним чином повідомленою. Проте, своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідачка не скористалась, жодних заяв чи клопотань до суду не надсилала. Ходом розгляду справи не цікавилась. У судове засідання не прибула.

Положеннями частини першої статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки ( пункт 1 частини третьої статті 223 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності відповідачки у заочному порядку, про що протокольно постановив ухвалу, оскільки така вважається повідомленою належним чином про судове засідання, причини неявки суду не повідомила, відзив не подала, заяв чи клопотань про відкладення судового засідання не подавала. Позивачка проти такого розгляду не заперечила.

Згідно з частиною восьмою статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, просила їх задовольнити.

Представниця Служби у справах дітей Дубовецької сільської ради Івано-Франківської області позов підтримала. Зазначила, що матір ухиляється від виконання своїх материнських обов`язків та самоусунулась від виховання дитини. Матір не утримує дитину, не цікавиться її життям, зловживає алкогольними напоями, веде антисоціальний спосіб життя. Дівчинку виховує бабуся. Підтвердила, що усі намагання Служби у справах дітей зв`язатися з відповідачкою жодних результатів не дали. В інтересах дитини просить позбавити відповідачку батьківських прав.

Заслухавши учасників, надавши належну правову оцінку наявним у справі письмовим доказам, суд установив наступні фактичні обставини у справі.

Відповідно до змісту наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її матір`ю є ОСОБА_9 , а батьком - ОСОБА_3 (а. с. 12).

Відповідно до копії витягу № 487 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, який виданий 04 грудня 2023 року Тустанським старостинським округом Дубовецької сільської ради, підтверджується, що ОСОБА_1 одна зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 8).

Згідно з копією акта житлово-побутових умов проживання від 05 грудня 2023 року підтверджується, що ОСОБА_2 зареєстрована разом із матір`ю ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично проживає без реєстрації в АДРЕСА_1 , разом із бабою ОСОБА_1 . Зі слів баби ОСОБА_4 протягом двох років з дитиною не проживає, її життям не цікавиться, матеріально не допомагає. Вихованням дитини займається баба. ОСОБА_2 проживає у будинку баби. Будинок 1935 року побудови, загальною площею 55 кв. м, житловою - 21 кв. м. ОСОБА_2 має окрему кімнату, в якій є все необхідне для проживання та навчання (а. с. 9).

Відповідно до копії витягу № 486 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, який виданий 04 грудня 2023 року Тустанським старостинським округом Дубовецької сільської ради, підтверджується, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_2 2010 року народження, ОСОБА_4 , 1990 року народження, ОСОБА_10 1950 року народження (а. с. 10).

Відповідно до характеристики ОСОБА_2 , яка видана директором Тустанського ліцею Дубовецької сільської ради, підтверджується, що ОСОБА_2 учениця 8 класу. Навчається у Тустанському ліцеї з 2021 року. За час навчання зарекомендувала себе як здібна, розумна дитина. Має високі досягнення у навчанні. Є учасницею учнівського самоврядування класу. Бере активну участь у позаурочному життя класу. Дуже дружня, добра дитина. Мати ОСОБА_11 з сім`єю не проживає, з дитиною не спілкується, життям дитини не цікавиться. У вихованні доньки участі не бере. З класним керівником на зв`язок не виходила, на батьківські збори не з`являлась. Баба ОСОБА_1 бере активну участь у житті дитини, регулярно відвідує батьківські збори, цікавиться життям дитини, забезпечує високий рівень навчання дитини (а. с. 16).

Згідно з довідкою, виданою 04 грудня 2023 року № 108 директором Тустанського ліцею Дубовецької сільської ради, підтверджується, що ОСОБА_2 навчається у 8 класі Тустанського ліцею Дубовецької сільської ради. Дитина регулярно відвідує заняття у ліцеї. Завжди доглянута та охайна. Бабуся дитини спілкується з педагогами, цікавиться навчанням дитини під час перебування у ліцеї. Мати контакту із ліцеєм, де навчається дитина, не підтримує, із педагогами не спілкується (а. с. 17).

Відповідно до копії рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 21 грудня 2022 року ОСОБА_12 позбавлено батьківських прав відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_13 , 2015 року народження, та ОСОБА_14 , 2017 року народження (а. с. 18-21).

Згідно зі змістом копії виконавчого листа від 31 жовтня 2011 року, виданого Галицьким районним судом Івано-Франківської області, з ОСОБА_3 стягуються аліменти на користь ОСОБА_15 на утримання дочки ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини заробітку (доходу) батька щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку до досягнення дочкою повноліття (а. с. 23).

Відповідно до письмого висновку комісії з питань захисту прав дитини Дубовецької сільської ради Івано-Франківської від 21 грудня 2023 року щодо можливості та доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 та ОСОБА_3 стосовно малолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , комісія з питань захисту прав дитини Дубовецької сільської ради Івано-Франківської області вважає за можливе та доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_4 та ОСОБА_3 стосовно малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зі слів ОСОБА_1 її внучка ОСОБА_4 та її колишній чоловік ОСОБА_3 залишили малолітню ОСОБА_2 проживати у неї, нехтуючи своїми батьківськими обов`язками. Вони самоусунулись від виховання малолітньої дитини. Не цікавляться її здоров`ям, успіхами. Не піклуються про фізичний, духовний та моральний розвиток своєї дочки. Тривалий час не проживають з дитиною, не відвідують її, не телефонують, не підтримують матеріально.

Розглянувши документи, з`ясовано, що ОСОБА_4 зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, свідомо ухиляється від виконання своїх материнських обов`язків. Не виховує, не дбає про свою дитину. Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 21 грудня 2022 року ОСОБА_12 позбавлено батьківських прав відносно двох малолітніх дітей ОСОБА_13 , 2015 року народження, та ОСОБА_14 , 2017 року народження (а. с. 42).

ОСОБА_3 сплачує аліменти ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_2 , що підтверджується відповідними квитанціями (а. с. 66-67).

Відповідно до частини першої статті 232 ЦПК України допит малолітніх свідків і, за розсудом суду, неповнолітніх свідків проводиться в присутності батьків, усиновлювачів, опікунів, піклувальників, якщо вони не заінтересовані у справі, або представників органів опіки та піклування, а також служби у справах дітей.

Допитана у судовому засіданні свідок дочка відповідачки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в присутності батька ОСОБА_3 та працівниці Служби у справах дітей Дубовецької сільської ради Івано-Франківської області розповіла, що останній раз бачила маму у червні 2024 року. Вона прийшла до будинку забирати свої речі та була у стані алкогольного сп`яніння. Матір покинула її близько двох років тому. З того часу нею не цікавиться. Матір має її номер телефону, але не телефонує. Останні два дні народження навіть не привітала її. Пояснила, що коли жила з матір`ю, то вона могла вдарити її, обізвати. Зазначила, що не хоче, щоб відповідачка була її мамою.

Також, під час розгляду справи, як пояснила і підтвердила позивачка, установлено, що на цей час батько малолітньої ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відкрив для дитини рахунок у банківській установі і добровільно сплачує аліменти на утримання дитини. При цьому припинив сплачувати аліменти на користь відповідачки, яка останні роки використовувала їх для власних потреб, а не на утримання дитини.

Своєю чергою суд установив, що на цей час позивачка ОСОБА_1 не є законним представником малолітньої внучки ОСОБА_2 .

Надаючи правову оцінку наявним у справі матеріалам, суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з приписами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати.

Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю.

Конвенцією про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 18 Конвенції про права дитини встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною другою статті 27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до приписів статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

За приписом частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до пункту 16 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Матеріали справи містять належні та допустимі докази на підтвердження того, що відповідачка байдуже ставиться до дочки, не спілкується з нею, не допомагає матеріально, не бере участі у вихованні дитини.

Позивачка довела ті обставини, що відповідачка самоусунулась від виховання дочки, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовкою до самостійного життя, не сприяє у забезпеченні необхідного харчування, одягу, медичного лікування.

Вказані обставини підтвердила і представник Служби у справах дітей.

Відповідачка не надала суду жодного доказу на підтвердження неможливості виконувати свої батьківські обов`язки щодо виховання дитини, а також прояву з її боку щонайменшої материнської турботи.

Під час розгляду справи не встановлені об`єктивні перешкоди для відповідачки у належному вихованні дочки, що свідчить про свідоме нехтування відповідачкою своїми материнськими обов`язками.

У судовому засіданні позивачка пояснила та представниця Служби у справах дітей і сама дитина підтвердили, що емоційний зв`язок між відповідачкою та дочкою фактично відсутній, відповідачка не виявляє до своєї доньки материнського піклування, не цікавиться її долею, не відвідує її та не бере участі у її вихованні.

Отже, встановлені обставини вказують на злісне ухилення відповідачки від виконання своїх материнських обов`язків з виховання й матеріального утримання дочки.

Нормами статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, аналізуючи надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що свідоме і тривале нехтування відповідачкою, як матір`ю дитини, своїми материнськими обов`язками щодо неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є наслідком винної поведінки відповідачки та є підставою для позбавлення її батьківських прав, а тому позовна вимога про позбавлення відповідачки батьківських прав є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам у справі, що відповідно до статті 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Що стосується вимоги позивачки про стягнення з відповідачки аліментів на утримання дитини, суд виходить з такого.

Згідно з частинами другою та третьою статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Пунктом 2 частини першої статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до частини п`ятої статті 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Аналіз змісту вказаних положень Сімейного кодексу України дає підстави для висновку про те, що право на отримання аліментів має той з батьків чи законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Як установлено під час розгляду справи, на цей час дитина ОСОБА_2 проживає з бабусею ОСОБА_1 , яка дбає про внучку. При цьому позивачка не є законним представником ОСОБА_2 , не має такого статусу відповідно до вимог чинного законодавства.

Своєю чергою батько дитини ОСОБА_3 теж не проживає з дитиною і нещодавно почав сплачувати аліменти добровільно на відкритий ним у банківській установі рахунок для утримання дитини.

Таким чином, задоволення вимог в частині стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання малолітньої ОСОБА_2 саме на користь позивачки, яка є бабусею і не є законним представником дитини, буде суперечити приписам Сімейного кодексу України.

Водночас, розглядаючи цей спір, суд керується приписами статті 3 Конвенції про права дитини, де імперативно визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Суд ураховує, що позовна вимога про стягнення з відповідачки аліментів направлена на забезпечення належного утримання малолітньої ОСОБА_2 і заявлена, перш за все, в інтересах дитини, а не позивачки.

Відповідно до частин другої та третьої статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Оскільки відповідачка у судове засідання не з`явилась, позовні вимоги щодо стягнення з неї аліментів на утримання дитини не спростувала, не надала доказів щодо свого матеріального становища, суд, виходячи із закріплених частиною дев`ятою статті 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, вважає за необхідне стягувати з відповідачки щомісячно аліменти на користь і на утримання неповнолітньої дитини у розмірі частини заробітку (доходу) відповідачки щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

При цьому, керуючись якнайкращим забезпеченням інтересів саме дитини, суд на підставі приписів частини третьої статті 166 СК України вважає за необхідне зобов`язати ОСОБА_3 як батька відкрити особистий рахунок дитини для перерахування стягуваних з відповідачки аліментів у відділенні Державного ощадного банку України у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

За таких обставин, аналізуючи надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до статті 141 ЦПК України суд стягує судовий збір з відповідача.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі приписів статей 259, 268 ЦПК України суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення. Складання повного тексту рішення суду відкладено на строк не більш як десять днів.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 223, 258, 259, 263, 265, 268, 280, 352, 354, 355, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , за участю Служби у справах дітей Дубовецької сільської ради Івано-Франківської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стосовно неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягувати з ОСОБА_4 аліменти на користь і на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідачки щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення розпочати з 19 лютого 2024 року і здійснювати до досягнення дитиною повноліття.

Зобов`язати батька ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відкрити особистий рахунок дитини для перерахування стягуваних із ОСОБА_4 аліментів у відділенні Державного ощадного банку України у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складено 04 липня 2024 року.

Учасники справи:

позивачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_1 , місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідачка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

Служба у справах дітей Дубовецької сільської ради Івано-Франківської області, місце знаходження за адресою: площа Незалежності, 2, с. Дубівці, Івано-Франківський район, Івано-Франківська область), ;

ОСОБА_3 , 1990 року народження, АДРЕСА_2 .

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ