Справа №295/776/24
Провадження № 2/293/263/2024
УХВАЛА

08 липня 2024 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі судді Лось Л.В.

розглядаючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1

за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

1. Орган опіки та піклування Житомирської міської ради

2. Орган опіки та піклування Черняхівської селищної ради

про позбавлення батьківських прав та припинення стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, за змістом якої просить:

позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

припинити стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно Судового наказу, виданого Богунським районним судом м. Житомира 21 липня 2022 року по справі № 295/6032/22.

Ухвалою від 15.04.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи постановив здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначив на 13 травня 2024 року об 10:00 год.

Ухвалою від 13.05.2024, яка у порядку ч. 5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання від 13.05.2024, суд відклав підготовче судове засідання на 24.06.2024.

23.05.2024 на адресу суду представник відповідача подав зустрічний позов, за змістом якого просить: встановити місце проживання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з її матір`ю ОСОБА_1 , у АДРЕСА_1 та відмовити у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та припинення стягнення аліментів на малолітню дитину.

У підготовчому судовому засіданні від 24.06.2024 суд оголосив перерву до 03.07.2024 за клопотанням представника позивача з метою реалізації права позивача на зміну предмету позову. Водночас суд відклав розгляд питання до прийняття зустрічного позову.

03.07.2024 на адресу суду представник позивача подав заяву про забезпечення позову, згідно якої просить:

зупинити виконання Рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради № 866 від 05.07.2023 року, яким затверджено висновок органу опіки та піклування Житомирської міської ради щодо визначення місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_2 до вирішення справи по суті у судовому засіданні;

заборонити посадовим особам навчальних закладів міста Житомира використовувати висновок органу опіки та піклування Житомирської міської ради до вирішення справи по суті у судовому засіданні.

В обґрунтування заяви вказує, що наявне рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради №866 від 05.07.2023, враховуючи поданий зустрічний позов про встановлення місця проживання малолітньої дитини разом з матір`ю може утруднити та зробити неможливим виконання рішення суду в подальшому.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову, а також матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

За змістом частини 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Положеннями статті 150 ЦПК України визначені види забезпечення позову та зазначається, що позов забезпечується:1)накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1)накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2)забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4)забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5)зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті (ч.10 ст.150 ЦПК України).

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача або інших осіб з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників справи; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даної справи.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Предметом спору між позивачем та відповідачем є позбавлення батьківських прав та припинення стягнення аліментів за судовим рішенням.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може забезпечуватися іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечується заходами, зазначеними в пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до ч. 3 ст. 159 Сімейного кодексу України за заявою заінтересованої особи суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору.

Зокрема, заява про забезпечення позову повинна містити причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Тобто, законом передбачено, що забезпечення позову можливе лише в разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Станом на день подачі заяви про забезпечення позову питання про прийняття зустрічного позову ОСОБА_1 (відповідача) про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю до спільного розгляду з первісним позов та заяви ОСОБА_2 про зміну предмета позову судом не вирішувалось.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, заявник просить зупинити виконання рішення органу опіки та піклування, а саме Рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради № 866 від 05.07.2023 року, яким затверджено висновок органу опіки та піклування Житомирської міської ради щодо визначення місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_2 до вирішення спору у суді.

Отже, обраний захід забезпечення позову викладено заявником у спосіб, що відповідає способу захисту викладеному в прохальній частині зустрічної позовної заяви. Іншими словами, забезпечення позову в зазначений спосіб фактично призводить до задоволення вимог за зустрічним позовом позову.

В той же час, у відповідності до вимог ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі N 800/521/17, зрбила правовий висновок про те, що позов не може бути забезпечено таким способом, який фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті судом.

Разом з тим суд звертає увагу, що норми ст. 159 СК України врегульовують саме питання вирішення судом спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Частиною 2 зазначеної статті визначено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Отже, право суду зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору, визначене ч. 3 ст. 159 СК України, стосується виключно випадку, коли в провадженні суду перебуває справа за позовом одного з батьків про вирішення спору щодо його участі у вихованні дитини.

Зважаючи, що предметом даного спору є саме позбавлення батьківських прав, застосування ч. 3 ст. 159 СК України в межах зазначених позовних вимог є неможливим.

Стосовно вимоги про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони посадовим особам навчальних закладів міста Житомира використовувати висновок органу опіки та піклування Житомирської міської ради, то суд зазначає, що заявник заявляючи такі вимоги не конкретизує, які саме дії підлягають забороні за висновком органу опіки та піклування, що відповідно порушують права позивача та у якому саме закладі освіти м. Житомира перебуває такий висновок на виконанні, ким та коли пред`явлений для виконання.

Зокрема, ставлячи такі вимоги про забезпечення позову заявник взагалі не обґрунтував необхідності забезпечення позову у такий спосіб та не довів, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не містить будь-яких доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Така заява ґрунтується виключно на припущеннях заявника.

Водночас, суд наголошує, що відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд під час вирішення справи не пов`язаний висновками певних органів, експертів та оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні заявлених у справі доказів та обставин справи. Жоден доказ, у тому числі і висновок органу опіки та піклування, не має для суду наперед встановленої сили.

Враховуючи викладені вище обставини суд дійшов висновку про відмову у задоволенні зави ОСОБА_1 про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 149-151, 260, 261, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала складена та підписана: 08.07.2024

Суддя Людмила ЛОСЬ