Номер провадження: 22-ц/813/5971/24
Справа № 947/856/24
Головуючий у першій інстанції Луняченко В.О.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2024 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.

за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Українська залізниця» у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі виробничого підрозділу пасажирського вагонного депо станції Одеса-Головна філії «Пасажирська компанія» про скасування наказів про позбавлення премії, притягнення до дисциплінарної відповідальності, затвердження та введення в дію посадової інструкції а також стягнення моральної шкоди заподіяної внаслідок незаконних дій та переслідування на роботі, на рішення Київського районного суду м. Одеси, постановлене під головуванням судді Луняченко В.О. 21 травня 2024 року у м. Одеса, -

встановила:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, в якому просила скасувати наказ №ПКВЧД-3-04/1224 від 13.11.2023 року про позбавлення позивача премії за листопад 2023 року; скасувати наказ №ПКВЧД-3-07/83 від 23.11.2023 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого майстра вагонного депо дільниці 1 групи резерву провідників ОСОБА_2 ; скасувати наказ № ПКВЧД-3-04/1272 від 24.11.2023 року про затвердження та введення в дію посадової інструкції старшого майстра вагонного депо дільниці 1 групи від 24.11.2023 року, реєстраційний номер 178; стягнути моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що зазначені накази були винесені у порушення норм законодавства про працю, є безпідставними та необґрунтованими та пов`язані фактично із переслідуванням на робот , а моральна шкода заподіяна незаконними діями керівництва, які призвели до порушення звичайного порядку життєздатності, необхідність виправдовуватись перед колегами та погіршення стану здоров`я, що спричинило душевні хвилювання та неспокій.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21.05.2024 року позов ОСОБА_1 було задоволено частково.

Скасовано наказ №ПКВЧД-3-04/1224 від 13.11.2023 року про позбавлення ОСОБА_1 премії за листопад 2023 року.

Скасовано наказ №ПКВЧД-3-07/83 від 23.11.2023 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого майстра вагонного депо дільниці 1 групи резерву провідників ОСОБА_2 .

Скасовано наказ № ПКВЧД-3-04/1272 від 24.11.2023 року про затвердження та введення в дію посадової інструкції старшого майстра вагонного депо дільниці 1 групи від 24.11.2023 року, реєстраційний номер 178.

Стягнуто з АТ «Українська залізниця» в собі філії «Пасажирська компанія» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн.

В апеляційній скарзі представник АТ «Українська залізниця» просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 пов`язано із неналежними виконанням позивачем своїх службових обов`язків, позбавлення премії сталось за підсумками роботи, затвердження та введення в дію посадової інструкції не порушує права позивачці та було здійснено комісією у відповідності до вимог законодавства про працю та у зв`язку із службовою необхідністю, а факт заподіяння моральної шкоди, як і її розмір, не доведено позивачем.

Сторони про розгляд справи на 29.10.2024 року були сповіщені належним чином, у судове засідання з`явились ОСОБА_1 та представник АТ «Укрзалізниця».

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника АТ «Українська залізниця» підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для часткового скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування судом норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 03.12.2021 року по теперішній час працює на посаді старшого майстра вагонного депо (1 групи) резерву провідників виробничого підрозділу пасажирського вагонного депо станції Одеса-Головна філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця» ( скорочено ПКВЧД-3 Одеса) .

Згідно п. 4.2 Положення про виробничий підрозділ «Пасажирське вагонне депо Одеса - Головна філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» начальник підрозділу безпосередньо підпорядкований керівнику Філії. Під час здійснення своїх посадових обов`язків, начальник Підрозділу керується рішеннями Філії, рішеннями органів Товариства, їх посадових осіб в межах їх повноважень, та несе відповідальність за виконання таких рішень.

10.11.2023 року керівником ПКВЧД-3 Одеса була проведена нарада, на якій проводився аналіз роботи резерву провідників. У період з 02.11.2023 року по 08.11.2023 року показник задоволеності провідниками по показникам склав 70 %, у період з 26.10.2023 року по 01.11.2023 року - 71 % (копія протоколу наради а/с 17 ). Таким чином, ПКВЧД-3 Одеса не було досягнуто встановленої цілі за вищевказані періоди, яка була встановлена на рівні 76,00% задоволеності. Тобто, робота провідників у вказані періоди була не у задовільному стані. Пониження показників задоволеності пасажирів в звітному періоду, за змістом протоколу, стали можливими через позбавлення контролю за виконавською дисципліною працівників резерву провідників, якістю обслуговування пасажирів з боку старшого майстра резерву провідників ОСОБА_1 .

За результатами наради від 10.11.2023 року керівником ПКВЧД-3 Одеса було прийнято рішення про позбавлення премії старшого майстра вагонного депо ОСОБА_1 за листопад 2023 року, як керівника резерву провідників, за послаблення контролю за виконавською дисципліною працівників резерву провідників та, як наслідок, зниження якості обслуговування пасажирів.

Згідно наказу №№ПКВЧД-3-04/1224 від 13.11.2023 року «Про позбавлення ОСОБА_1 премії за листопад 2023 року», на підставі протоколу наради від 10.11.2023 року, наказано не виплачувати премію повністю за підсумками роботи за листопад 2023 року старшому майстру вагонного депо дільниці 1 групи ОСОБА_1 (а.с. 19).

За змістом протоколу №ПКВЧД-3-16/756 наради при начальнику пасажирського вагонного депо станції Одеса-Головна від 17.11.2023 року (а.с. 20), було розглянуто акт перевірки поїзда №92 сполученням Одеса-Харків працівниками центру оперативного контролю філії «Пасажирська компанія» в добу 15.11.2023 року, під час якої було виявлене наступне:

- у вагоні №02/15020 черговий провідник ОСОБА_3 , на місцях №№29, 30, 31 виявлено перевезення 3 (трьох) безквиткових пасажирів, які проїжджали від ст. Одеса до ст. Роздільна. Пасажирам оформлено проїзд по квитанціям ф.ГУ-57 №№015382-384 на загальну суму 605 грн. 88 коп., від сплати штрафу пасажири відмовились у зв`язку із відсутністю коштів.

- у вагоні 03/15004, черговий провідник ОСОБА_4 , не зачинив на спец. ключ бокові двері тамбура з не котлової сторони вагону;

- ПКНП ОСОБА_5 пред`явлено до перевірки маршрутний лист ф.ФТУ №32 №60927 на провідника ОСОБА_6 , який відкрито на рейс поїзда №92 сполученням Одеса-Харків, але вказаний ППВ ОСОБА_6 15.11.2023 року був відсутній у складі поїзда, запис в рейсовий журнал на ст. 23 про чергування ППВ відсутній.

Інструктором, який проводив перед рейсом нараду із зміною поїзної бригади, був ОСОБА_7 .

У протоколі зазначено, що порушення з боку працівників поїздної бригади, виявлені під час перевірки, та працівників резерву провідників стали можливими через порушення старшим майстром вагонного депо дільниці 1 групи ОСОБА_1 вимог посадової інструкції, а саме - неналежним чином проведено виховну та профілактичну роботу з попередження правопорушень і протидії корупції у підпорядкованих підрозділах відповідно до п. 5.27 посадової інструкції; неналежним чином вжито заходи та контроль дотримання підлеглими працівниками вимог посадових інструкцій, з безпеки руху, виробничої, трудової і фінансової дисципліни… відповідно до п. 5.23 посадової інструкції. Крім того враховано, що старший майстер відповідно до п. 5.3 посадової інструкції несе відповідальність за виробничу діяльність резерву провідників пасажирських вагонів.

Також 20.11.2023 року, згідно змісту протоколу №ПКВЧД-3-16/762 наради при начальнику пасажирського вагонного депо Одеса-Головна, було проведено додатковий розгляд акту перевірки поїзда №92 сполученням Одеса-Харків працівниками центру оперативного контролю філії «Пасажирська компанія» в добу 15.11.2023 року (а.с. 24).

Було з`ясовано що старший майстер вагонного депо дільниці 1 групи ОСОБА_1 у своїй роботі користується посадовою інструкцією не від 10.12.2020 року, а від 26.11.2021 року, у зв`язку із чим прийнято рішення про приведеня інструкцій до єдиного зразку, скасоване рішення щодо притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог посадової інструкції від 2020 року та прийнято рішення про оголошення , на підставі ч. 1 ст. 147 КЗпП України, догани, у зв`язку із неналежними виконанням вимог посадової інструкції №125 від 2021 року п. 5.9 неналежними чином проведено роботу з профілактики правопорушень та злочинів серед працівників похідних бригад, в т.ч перевезення безквіткових пасажирів, п. 5.3 несе відповідальність за виробничу діяльність резерву провідників.

Наказом №ПКВЧД-3-07/83 від 23.11.2023 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого майстра вагонного депо дільниці 1 групи резерву провідників ОСОБА_2 » (а.с. 23) за неналежне виконання вимог п. 5.9 посадової інструкції в частині проведення роботи з профілактики правопорушень та злочинів серед працівників поїзних бригад, в т.ч. перевезення безквіткових пасажирів та вимог п. 5.3 посадової інструкції в частині відповідальності за виробничу діяльність резерву провідників, старшому майстру вагонного депо дільниці 1 групи ОСОБА_1 , на підставі п. 1 ст. 147 КЗпП Україна, оголошена догана.

Крім того, наказом № ПКВЧД-3-04/1272 від 24.11.2023 року начальником депо була затверджена та введена в дію з 24.11.2023 року посадова інструкція від 24.11.2023 року, реєстраційний номер №178, старшого майстра вагонного депо дільниці 1 групи (а.с. 30).

У наказі зазначено, що інструкція затверджена та введена в дію з метою належної роботи виробничого підрозділу пасажирського вагонного депо станції Одеса-Головна, здійснення керівництва підлеглими працівниками, своєчасного забезпечення виконання сервісного обслуговування пасажирів у поїздах та організації роботи поїзних бригад.

Щодо позовних вимог про скасування наказу №ПКВЧД-03-04/1224 від 13.11.2023 року про позбавлення ОСОБА_1 премії за листопад 2023 року.

Згідно ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

За змістом ч. 2 ст. 2 цього Закону, у структурі заробітної плати передбачена додаткова заробітна плата, яка є винагородою за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість i за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні i компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань i функцій.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 15 Закону України «Про оплату праці» форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. У разі, коли колективний договір на підприємстві не укладено, роботодавець зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються з урахуванням вимог, передбачених частиною першою цієї статті.

Аналогічні за змістом положення також закріплено у ст. 97 КЗпП України.

Положення про преміювання керівників, спеціалістів, фахівців та технічних службовців виробничого підрозділу пасажирського вагонного депо станції Одеса-Головна філії «Пасажирська компанія Акціонерного товариства «Українська залізниця», затвердженого наказом №1362 від 19.09.2019 року вбачається, що порядком нарахування та виплати премії на підприємстві визначено декілька підстав для не виплати премії або виплаті її не у повному обсязі, зокрема у п. 2.10 Положення зазначено, що працівники, які допустили порушення виробничої, трудової дисципліни, були притягнуті до адміністративної або кримінальної відповідальності чи яки допустили інші виробничі недоліки, позбавляються премії повністю або частково за наказам начальника ПКВЧД-3 Одеса-Головна, а у п. 2.11 Положення вказано, що у разі притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності премія за місяць, протягом якого було накладено дисциплінарне стягнення, не виплачується повністю. Інші випадки, визначені у Положенні, не стосуються встановлених у даному випадку обставин.

З оскаржуваного наказу від 13.11.2023 року вбачається, що підставою для позбавлення премії визначено: «за підсумками роботи за листопад 2023 року». Саме питання позбавлення премії розглядалось на нараді від 10.11.2023 року та, згідно змісту протоколу наради, було визначено підставою для позбавлення премії позивача, як керівника резерву провідників, за послаблення контролю за виконавською дисципліною працівників резерву провідників та, як наслідок, зниження якості обслуговування пасажирів.

Однак, вищевказане Положення про преміювання не містить такої підстави для позбавлення або зменшення розміру премії, як підсумки роботи, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що підстава позбавлення премії, яка зазначена у Наказі, не може вважатись такою, що визначена законом або внутрішнім Положенням.

Якщо вважати підставою для позбавлення премії зазначені у протоколі наради від 10.11.2023 року обставини щодо послаблення контролю за виконавською дисципліною працівників резерву провідників, то фактично підставою для позбавлення премії визначено виявлене порушення трудової дисципліни, однак згідно з вимогами ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Таким чином як законом, так і Положенням, не передбачено зменшення або позбавлення премії працівнику відносно якого не було встановлено фактів порушення трудової дисципліни.

Факт порушення трудової дисципліни повинен бути визначений у відповідному наказі із зазначенням факту порушення та прийнятих заходів.

У даному випадку суд дійшов обґрунтованого висновку, що механізм застосування такого виду заходу, як позбавлення премії внаслідок порушення трудової, виробничої дисципліни, не відповідає вимогам законодавства та внутрішнього Положення, а тому не може вважатись законним і, відповідно, визнаний судом як незаконний, а наказ щодо його застосування правильно підлягав скасуванню.

Щодо позовних вимог про скасування наказу №ПКВЧД-3-07/83 від 23.11.2023 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого майстра вагонного депо дільниці 1 групи резерву провідників ОСОБА_2 .

Згідно ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення.

Згідно ч. 1, 2 ст. 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Порядок застосування дисциплінарних стягнень передбачений ст. 149 КЗпП України, згідно з якою до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Згідно ч. 2 ст. 149 КЗпП України, за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника (ч. 3 ст. 149 Кодексу).

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку (ч. 4 ст. 149 Кодексу).

У даному випадку колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що на нарадах від 17.11.2023 року та від 23.11.2023 року не наведено переконливих доказів безпосередньої вини, у викладених порушеннях, як майстра вагонного депо дільниці 1 групи ОСОБА_1 , так і провідників, а також Інструктора, який безпосередньо проводив перед рейсом нараду із зміною поїзної бригади.

Зазначена у посадових інструкціях, прийнятих у 2020 та у 2021 роках, відповідальність майстра вагонного депо дільниці 1 групи за виробничу діяльність резерву провідників є загальною нормою, без визначення ступеню відповідальності позивача, а також того, яким саме чином співвідноситься порушення трудової дисципліни провідників із відповідальністю майстра вагонного депо.

Крім того вказані у протоколі від 23.11.2023 року та наказі від 23.11.2023 року норми відповідальності, передбачені п. 5.9 посадової Інструкції щодо неналежним чином проведеної роботи з профілактики правопорушень та злочинів серед працівників похідних бригад в т.ч перевезення безквіткових пасажирів, є недоведеними, оскільки у протоколі та наказі не обґрунтовано, яким чином встановлено дані обставини, та яким є зміст порушення.

У постанові Верховного Суду від 20.05.2020 року у справі 754/4355/17 зазначено, що дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що у п. 7 Посадових Інструкцій передбачено безпосередню відповідальність старшого майстра вагонного депо (1 групи), однак у протоколах та у наказі не визначено наявність порушення вказаних норм саме позивачкою.

Таким чином, аналіз наданих стороною відповідача доказів щодо обґрунтованості притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності свідчить про те, що ані під час притягнення особи до відповідальності, ані у судових засіданнях судів першої та апеляційної інстанцій відповідачем не доведено те, що ОСОБА_1 здійснила дисциплінарний проступок, у зв`язку із чим наказ про притягнення її до дисциплінарної відповідальності від 23.11.2023 року обґрунтовано був скасований судом.

Доказів на спростування вищевикладеного апеляційна скарга АТ «Українська залізниця» не містить.

Щодо позовних вимог про скасування наказу № ПКВЧД-3-04/1272 від 24.11.2023 року про затвердження та введення в дію посадової інструкції старшого майстра вагонного депо дільниці 1 групи.

Згідно ч. 3 ст. 32 КЗпП, у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці в разі продовження роботи за тією самою спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад тощо - працівник має бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

У цій правовій нормі йдеться про такі зміни, які викликані об`єктивними причинами на виробництві і стосуються не одного працівника, а цілого підприємства або принаймні структурного підрозділу. Такі зміни законодавець розглядає як самостійне правове явище, що має особливий правовий статус, спеціальний порядок їх проведення.

Якщо зміна істотних умов трудового договору проведена не у зв`язку зі зміною в організації виробництва і праці на підприємстві, в установі, організації, то така зміна з урахуванням конкретних обставин може бути визнана судом неправомірною з покладенням на власника або уповноважений ним орган обов`язку поновити працівникові попередні умови праці.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України від 15.03.2022 року № 2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у період дії воєнного стану норми ч. 3 ст. 32 Кодексу законів про працю України та інших законів України щодо повідомлення працівника про зміну істотних умов праці не застосовуються.

У даному випадку колегія суддів враховує, що у наказі про прийняття нової посадової інструкції та у протоколі наради від 23.11.2023 року, на якій було визначено необхідність прийняття нової інструкції, не зазначається в якості такої підстави внесення змін у організацію виробництва.

З п. 5.3.6 Порядку розробки та введення посадових і робочих інструкцій працівників виробничого підрозділу пасажирське вагонне депо станції Одеса-Головна філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» вбачається, що зміни до посадових інструкцій або видання нової редакції посадової інструкції відбувається відповідно до розділу 4 цього порядку за згодою із працівником, який працює за вказаною посадою.

У даному випадку, ОСОБА_1 була ознайомлена із наказом № ПКВЧД-3-04/1272 від 24.11.2023 року про затвердження та введення в дію посадової інструкції старшого майстра вагонного депо дільниці 1 групи від 24.11.2023 року, що підтверджено її власним підписом на вказаному наказі, і вказане свідчить про дотримання відповідачем п. 5.3.6 Порядку розробки та введення посадових і робочих інструкцій працівників виробничого підрозділу пасажирське вагонне депо станції Одеса-Головна філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця».

Жодних належних доказів того, яким саме чином оскаржувана посадова інструкція порушує права та законні інтереси позивача, останньою до суду не надано.

Також колегія суддів зазначає, що у постанові Верховного Суду від 28.03.2019 року у справі № 755/3495/16 (провадження № 61-1350св17) вказано, що ч. 3 ст. 64 ГК України визначено, що підприємство самостійно визначає організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Частиною 2 ст. 65 ГК України передбачено, що власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства. При цьому саме втручання в господарську та іншу діяльність підприємства не допускається, крім випадків, передбачених законодавством України. На підставі викладеного суди дійшли правильних висновків, що не є належним способом захисту оскарження працівником рішення про визначення структури підприємства чи установи, про зміну в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, оскільки прийняття такого рішення є виключною компетенцією власника такого підприємства чи установи або уповноваженого ними органу та є складовою права на управління діяльністю підприємством чи установою.

У справі, яка переглядається, відповідачем АТ «Укрзалізниця» було прийнято рішення прийняти нову посадову інструкцію старшого майстра вагонного депо дільниці 1 групи для належної організації виробничого підрозділу ПКВЧД-3, яка не змінила істотні умови праці позивачки, що відноситься до виключних прав підприємства, і суд позбавлений передбачених законом повноважень втручатися у здійснення таких прав, за умови ненадання ОСОБА_1 доказів того, яким саме чином прийняття вказаної посадової інструкції порушить її права.

На підставі викладеного колегія суддів доходить висновку, що наказ від 24.11.2023 року про затвердження та введення посадової інструкції є таким, який прийнятий із дотриманням норм законодавства про працю, у зв`язку із чим у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про скасування наказу № ПКВЧД-3-04/1272 від 24.11.2023 року про затвердження та введення в дію посадової інструкції старшого майстра вагонного депо дільниці 1 групи від 24.11.2023 року необхідно відмовити.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди.

Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством (ст.. 237-1 КЗпП України).

Згідно зі статтею 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Моральна шкода вважається заподіяною, якщо особа і заподіювач такої шкоди перебувають у трудових правовідносинах або на них поширюється дія трудового законодавства; вона виникла внаслідок порушення трудових прав із боку роботодавця; працівник зазнає моральних втрат у вигляді моральних страждань, тобто негативних змін, що відбуваються в його свідомості внаслідок усвідомлення факту порушення його трудових прав, і ці негативні зміни призвели до втрати нормальних життєвих зв`язків, а також вимагають від працівника додаткових зусиль для організації свого життя.

Отже, підставою для відшкодування моральної шкоди, згідно зі ст. 237-1 КЗпП України, є порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Верховний Суд у постанові від 13.02.2019 року у справі № 755/18455/17 (провадження № 61-39253св18) зазначив, що відповідно до загальних підстав відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Отже, наявність шкоди ще не породжує абсолютного права на її відшкодування будь-якою особою, оскільки необхідно довести наявність усіх складових цивільно-правової відповідальності, правильно визначивши суб`єкта такої відповідальності.

У даному випадку колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що протягом невеликого часу, а саме з 13.11.2023 року по 24.11.2023 року, роботодавець АТ «Українська залізниця» в особі філії «Пасажирська компанія» неодноразово порушував права працівника ОСОБА_1 шляхом позбавлення останньої премії за листопад, та необґрунтованого притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності із порушенням норм законодавства про працю, і вказаним діями відповідач безумовно завдав ОСОБА_1 моральну шкоду.

Розмір моральної шкоди в сумі 5000 гривень, з урахуванням як обставин її завдання, так і того факту, що порушення прав відносно керівника безумовно впливає на її відносини із підлеглими та колегами на роботі, змушує втрачати власний час на поновлення порушених прав, цілком відповідає критеріям справедливості і розумності.

Жодних доказів на спростування вказаних обставин АТ «Українська залізниця» у апеляційній скарзі не наведено.

З урахуванням викладеного колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції не у повному обсязі з`ясував обставини справи, та, відповідно, порушив норми матеріального права, що призвело до часткового неправильного вирішення справи, що є підставою для скасування рішення Київського районного суду м. Одеси від 21.05.2024 року в частині позовних вимог про скасування наказу № ПКВЧД-3-04/1272 від 24.11.2023 року, та постановлення в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 травня 2024 року - скасувати в частині позовних вимог про скасування наказу № ПКВЧД-3-04/1272 від 24 листопада 2023 року.

Ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі виробничого підрозділу пасажирського вагонного депо станції Одеса-Головна філії «Пасажирська компанія» про скасування наказу № ПКВЧД-3-04/1272 від 24 листопада 2023 року про затвердження та введення в дію посадової інструкції старшого майстра вагонного депо дільниці 1 групи - відмовити.

В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 19 листопада 2024 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе