Справа № 523/2457/24
Провадження №2/523/2591/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

"28" червня 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого - судді Малиновського О.М.,

за участю секретаря - Славинського А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в м. Одеса, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи без самостійних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовними вимогами в яких просить в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі на ім`я відповідача була придбана вказана вище квартира. У 2021р. шлюб між ними був розірваний, втім питання поділу спільного майна подружжя не вирішено. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 19.02.2024р. було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 27.05.2024р. судом до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог було залучено АТ КБ «Приват Банк».

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась. Була сповіщена про час та місце розгляду справи належним чином. Її представник адвокат Лялін В.Ю. направив заяву про підтримання позовних вимог та розгляду справи за їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився без поважних на те причин. Про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином через підсистему «Електронний суд». Поважність причини неявки до суду не повідомив.

АТ КБ «Приват Банк» не забезпечило участі свого представника у судовому засіданні.

За письмовою згодою представника позивача та за відсутності відзиву відповідача на позовну заяву справу розглянуто в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, дійшов наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 28.09.2018р. зареєстрували шлюб (копія свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 ).

Шлюб між ними був розірваний 10.08.2021р.

В період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі ними була придбана квартира АДРЕСА_1 , яка була зареєстрована на ім`я ОСОБА_2 . Вказана квартира була придбана за договором купівлі-продажу, реєстровий номер 3141, посвідченого Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фадєєвою Н.О. 17.11.2018р. При цьому, згідно п.7 договору купівлі-продажу, правочин був вчинений за згодою дружини покупця, ОСОБА_2 ОСОБА_1 .

Водночас, з наданої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.05.2024р. убачається, що вказана вище квартира за іпотечним договором від 06.06.2019р. перебуває в іпотеці по основному зобов`язанню, розмір якого складає 306 000,00грн., іпотекодерателем якої є АТ КБ «Приват Банк».

Правовідносини, які виникли між сторонами по справі в частині виникнення права спільної сумісної власності подружжя, регулюються СК України, зокрема, ст.60, якою визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 та 2 статті 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Такими об`єктами є : заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Частиною 1 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з частинами першою, третьою статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Статтею 65 СК України визначено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Як зазначено у ч.1 ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до ст. 70 ч.1 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка вважаються рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку, що у сімейному законодавстві України встановлено спростовну презумпцію спільності майна подружжя, яка полягає у тому, що майно, набуте за час шлюбу, вважається об`єктом права спільної сумісної власності (виключення зазначені у статті 57 СК України), допоки одним із подружжя, який це заперечує, не доведено інше.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Презумпцію спільності майна подружжя відповідачем ОСОБА_2 належними та допустимими доказами не спростовано.

Зважаючи на викладене суд вважає, що спірна квартира є спільним сумісним майном ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , оскільки була придбана в період зареєстрованого шлюбу, частки яких у вказаному майні є рівними.

Щодо перебування спірної квартири в іпотеки, то слід зазначити таке.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 червня 2022 року у справі N 522/26382/15 (провадження № 61-8100св21) суд касаційної інстанції вказав, що перебування спірного майна в іпотеці не перешкоджає поділу спільного майна подружжя, оскільки гарантії іпотекодержателя щодо спірного майна визначені частиною другою статті 23 Закону України «Про іпотеку», згідно з якою особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором, у тому ж обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 201/6412/17 (провадження № 61-27532св18), від 04 листопада 2020 року у справі № 304/260/19 (провадження № 61-7979св20), від 02 грудня 2020 року.

Отже, перебування спірної квартири в іпотеці не перешкоджає її поділу між подружжям у судовому порядку та визнання права власності на нього, оскільки при поділі такого майна дія договору іпотеки не припиняється і такий поділ не є розпорядженням предметом іпотеки.

За таких умов, заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 про поділ майна подружжя є обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню.

Згідно статті 141 ЦПК України пропорційно задоволеним позовним вимогам суд стягує з відповідача на користь позивачки судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 9653,80грн.

Керуючись ст.ст. 12,13,76,259,263-265,268,280-282 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, визнати за ОСОБА_1 право власності на частину квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 9653,80грн.

Сторони по справі:

Позивач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп: НОМЕР_2 , зареєстрована: АДРЕСА_2 .

Відповідач:

ОСОБА_2 , рнокпп: НОМЕР_3 , зареєстрований: АДРЕСА_3 .

Заочне рішенням може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня складання рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання рішення суду.

Повне рішення суду складено 28 червня 2024р.

Суддя