УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1918/20

14 жовтня 2024 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді - Грипіч Л. А.

з участю секретаря судового засідання - Вознюк Ю. В.

за участі: скаржниці - ОСОБА_1 та її представника - адвоката Оніщука С. П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця - начальника Костопільського відділу ДВС у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Петрової Вікторії Олександрівни,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Костопільського районного суду Рівненської області зі скаргою на дії державного виконавця - начальника Костопільського відділу ДВС у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Петрової Вікторії Олександрівни.

В обґрунтування скарги вказує на те, що на виконанні у державного виконавця - начальника Костопільського відділу ДВС у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Петрової Вікторії Олександрівни перебуває виконавчий лист від 01.12.2020 р. у справі № 564/1918/20 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 % частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.08.2020 р. і до досягнення дитиною повноліття (виконавче провадження 63807827 від 03.12.2020).

У вересні 2024 року вона звернулась до державного виконавця із заявою щодо проведення та надання розрахунку заборгованості боржника зі сплати аліментів.

Згідно з розрахунком державного виконавця - начальника Костопільського відділу ДВС у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Петрової Вікторії Олександрівни станом на 23.09.2024 року існує заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 1567,86 грн.

Даний розрахунок проведений державним виконавцем з вирахуванням розміру податку на доходи фізичних осіб та розміру військового збору.

З даними діями державного виконавця вона не погоджується, вважає розрахунок таким, що не відповідає дійсності, а дії державного виконавця по його проведенню неправомірними, оскільки такий розрахунок заборгованості мав бути проведений без вирахування розміру податку на доходи фізичних осіб та розміру військового збору.

На цій підставі просить визнати протиправними дії державного виконавця - начальника Костопільського відділу ДВС у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Петрової Вікторії Олександрівни щодо розрахунку у виконавчому провадженні 63807827 від 03.12.2020 заборгованості боржника зі сплати аліментів станом на 23.09.2024, проведеного з врахуванням розміру податку на доходи фізичних осіб та розміру військового збору.

Також просить зобов`язати державного виконавця - начальника Костопільського відділу ДВС у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Петрову Вікторію Олександрівну у виконавчому провадженні 63807827 від 03.12.2020 здійснити розрахунок заборгованості боржника зі сплати аліментів без врахування розміру податку на доходи фізичних осіб та розміру військового збору виходячи із заробітної плати працівника для даної місцевості.

До початку судового засідання, а саме 11.10.2024 року через канцелярію суду начальником Костопільського відділу ДВС у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Петровою В. О. було подано відзив на скаргу.

Відзив вмотивовано тим, що у Костопільському відділі державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває на виконанні виконавче провадження № 63807827 по виконавчому листу № 564/1918/20 виданому 28.10.2020 року про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліментів на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 ч. від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.08.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

04.12.2020 року державним виконавцем Костопільського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бурун М. О. відповідно ст. ст. 3, 4.3, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» було відкрито виконавче провадження, та відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» направлено сторонам за вих. № 24336 від 08.12.2020 року.

Згідно довідки Головного управління статистики у Рівненській області № 14-12/1741-22 від 22.06.2022 року середньомісячна заробітна плата штатних працівників по Рівненському району становить 12411,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст 70 Закону України «Про виконавче провадження» Розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Також п. 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146, утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків.

В той же час, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості згідно даних Державної служби статистики України, відповідно до вимог ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» нарахування аліментів здійснюється із суми середньої заробітної плати, яка залишалась після відрахування 19,5 % обов`язкових податків та зборів, з яких відповідно до п. 167.2-167.5 Податкового кодексу України ставка податку становить 18 % та ставка військового збору становить 1,5 % від об`єкта оподаткування, визначеного пп.1.2 п 1.3 ПК України.

Виходячи з судової практики, відповідно ухвали Костопільського районного суду № 564/3194/19 від 22.03.2020 року державного виконавця Костопільського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Дідух Юлію зобов`язано здійснити перерахунок розміру заборгованості з вирахуванням розміру податку на доходи фізичних осіб та розміру військового збору виходячи із середньомісячної номінальної заробітної плати штатного працівника та із врахуванням усіх здійснених оплат сум аліментів.

Враховуючи вищевикладене, державний виконавець просила суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її скарги.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 та її представник - адвокат Оніщук С. П. підтримали скаргу та просили задовольнити її.

В судове засідання начальник Костопільського відділу ДВС у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Петрова В. О. не з`явилася, у поданому відзиві на скаргу просила суд проводити розгляд скарги за її відсутності.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Боржник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся судом вчасно та належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Розглянувши подану ОСОБА_1 скаргу, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» унормовано, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частина перша статті 5 зазначеного Закону передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно із частиною першою статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Так, згідно рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 16.09.2020 року у справі №564/1919/20 вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 % частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.08.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

04 грудня 2020 року державним виконавцем Костопільського відділу ДВС у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бурун М. О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №63807827 з примусового виконання рішення суду.

23 вересня 2024 року начальником Костопільського відділу ДВС у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Петровою В. О. складено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів №23036, відповідно до якого розмір заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на 23.09.2024 р. становить 1567,86 грн.

Розрахунок проведений державним виконавцем з вирахуванням розміру податку на доходи фізичних осіб та розміру військового збору.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що даний розрахунок заборгованості боржника, який не працював і не працює, який зроблений державним виконавцем на підставі середньої заробітної плати працівника для відповідної місцевості в порядку частини другої статті 196 СК України з вирахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору є помилковим, а заборгованість підлягає перерахунку з огляду на наступне.

Згідно з частинами першою, другою статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі N 760/4569/18-ц (провадження N 61-45100сво18), відступаючи від висновку, викладеного у постанові від 07 травня 2018 року у справі N 640/537/14-ц (провадження N 61-15685св18) зробив висновок про те, що стаття 81 СК України та частина третя статті 181 СК України вказують на необхідність визначення розміру аліментів від частки доходу платника, а не його заробітку. Звуження ж змісту норм закону за допомогою положень підзаконних нормативно-правових актів є неприпустимим.

При цьому Перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів, до поняття "заробіток" включає також і виплати, які заробітною платою не є, зокрема доходи від підприємницької діяльності, кооперативів тощо, що свідчить про більш широке тлумачення змісту поняття "заробіток", ніж виплати, які виплачуються в межах трудових правовідносин.

Крім того, відповідно до пункту 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів, утримання аліментів провадиться із суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків. Вживання терміну "дохід" у дужках після поняття "заробіток" може розумітися як визнання цих понять синонімами в контексті приписів цього Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів.

Разом з тим наведений висновок щодо переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів, стосується випадків, коли особа працює та отримує реальний заробіток як дохід, з якого й розраховується розмір аліментів або заборгованості.

Проте, у даній справі виник спір з приводу розрахунку заборгованості за аліментами платника аліментів, який у період виникнення заборгованості не працював і не працює та реальних доходів (реального заробітку) не отримував та не отримує.

Згідно з частиною другою статті 195 СК України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Тобто, у частині другій статті 195 СК України чітко визначено: заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Поняття "середня заробітна плата для даної місцевості" є макроекономічним показником, який як і інші макроекономічні показники, збирається та складається Державною службою статистики України і використовується, у тому числі, при проведенні грошово-кредитної політики та аналізу фінансової стабільності. Макроекономічні показники розраховуються за допомогою системи національних рахунків як комплексу взаємопов`язаних балансових таблиць, показники яких призначені для визначення розміру доходу, споживання, накопичення і величини капітальних витрат.

Середня заробітна плата для даної місцевості як макроекономічний показник обчислюється як середнє арифметичне значення заробітних плат певної групи працівників (наприклад, по підприємству, по галузі, по регіону). Розраховується виходячи із фонду оплати праці працівників (включаючи оплату праці сумісників), премій, винагород за підсумками роботи за рік та одноразових заохочень.

Сам розмір середньої заробітної плати як макроекономічний показник, який використовується, у тому числі, і в разі застосування частини другої статті 195 СК України, обраховується органами статистики України на підставі Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року N 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за N 114/8713.

Інструкція містить основні методологічні положення щодо визначення показників оплати праці у формах державних статистичних спостережень з метою одержання об`єктивної статистичної інформації про розміри та структуру заробітної плати найманих працівників.

Інструкція не застосовується для визначення складових фонду оплати праці як бази (об`єкта) для нарахування внесків до фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, тобто для обрахування суми обов`язкових податків та зборів у разі отримання особами реального заробітку (доходу).

Стаття 6 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначає, що податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету або на єдиний рахунок, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Збором (платою, внеском) є обов`язковий платіж до відповідного бюджету або на єдиний рахунок, що справляється з платників зборів, з умовою отримання ними спеціальної вигоди, у тому числі внаслідок вчинення на користь таких осіб державними органами, органами місцевого самоврядування, іншими уповноваженими органами та особами юридично значимих дій.

Відповідно до статті 22 ПК України об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.

Отже, за змістом ПК України, об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є реальне майно та реальні дії з отримання доходів, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу.

Проте, середня заробітна плата для даної місцевості, із якої розраховуються аліменти у разі виникнення заборгованості в особи, яка не працювала, не належить до доходу (прибутку) або його частини, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника реального податкового обов`язку. Тобто, середня заробітна плата для даної місцевості як макроекономічний показник не є реальною і не може бути об`єктом оподаткування.

За змістом пункту 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих з інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості. Тобто довідка про інформацію про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості є самостійним документом, який береться до уваги при розрахунку заборгованості.

Таким є підхід Верховного Суду до спірних правовідносин, сформований у Постанові від 14 квітня 2021 року у справі N 759/1727/16, провадження N 61-15882св20.

Враховуючи викладене, суд дійшов переконливого висновку, що скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1, 5, ч. 1 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження», п.13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року №146, ст. 195 СК України, ст. ст. 211, 260, 447, 450, 451, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця - начальника Костопільського відділу ДВС у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Петрової Вікторії Олександрівни - задовольнити.

Визнати протиправними дії державного виконавця - начальника Костопільського відділу ДВС у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Петрової Вікторії Олександрівни щодо розрахунку у виконавчому провадженні 63807827 від 03.12.2020 заборгованості боржника зі сплати аліментів станом на 23.09.2024, проведеного з врахуванням розміру податку на доходи фізичних осіб та розміру військового збору.

Зобов`язати державного виконавця - начальника Костопільського відділу ДВС у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Петрову Вікторію Олександрівну у виконавчому провадженні 63807827 від 03.12.2020 здійснити розрахунок заборгованості боржника зі сплати аліментів без врахування розміру податку на доходи фізичних осіб та розміру військового збору виходячи із заробітної плати працівника для даної місцевості.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з моменту її оголошення суддею.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено

16 жовтня 2024 року.

СуддяЛ. А. Грипіч