Справа № 139/313/24
Провадження № 22-ц/801/2205/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Тучинська Н. В.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 рокуСправа № 139/313/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Берегового О.Ю., Панасюка О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 17 вересня 2024 року про відмову у поновленні пропущеного процесуального строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, постановлену суддею Тучинською Н.В., в справі за заявою ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення,

встановив:

23 квітня 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів.

Заочним рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 16 липня 2024 року позов задоволено.

Зменшено розмір стягнення аліментів, визначений рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 14 грудня 2016 року у цивільній справі №139/1016/16-ц.

Вирішено стягувати з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/8 його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Відкликано без подальшого виконання виконавчий лист, що перебуває на виконанні в Літинському відділі ДВС у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), що був виданий на підставі рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 14 грудня 2016 року у цивільній справі №139/1016/16-ц.

10 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просила переглянути заочне рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 16 липня 2024 року та скасувати вказане рішення, призначивши справу до розгляду у загальному порядку.

Разом із заявою про перегляд заочного рішення ОСОБА_1 подала клопотання про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення. Вказане клопотання обґрунтоване тим, що вона не могла подати заяву про перегляд заочного рішення у встановлений законом строк, оскільки їй не було відомо про рішення суду. На час проведення судових засідань вона перебувала в пологовому будинку та за станом здоров`я не могла брати участі в судових засіданнях, копію заочного рішення суду у даній справі вона отримала 01 серпня 2024 року. Крім того зазначила, що вона здійснює догляд за новонародженою дитиною, тому за станом здоров`я не могла подати заяву про перегляд заочного рішення у встановлений строк.

Ухвалою Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 17 вересня 2024 року відмовлено відповідачу ОСОБА_1 у поновленні процесуального строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 16 липня 2024 року у справі №139/313/24.

Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У скарзі зазначає, що вона не могла подати заяву про перегляд заочного рішення у встановлений законом строк, оскільки їй не було відомо про рішення суду. На час проведення судових засідань вона перебувала у пологовому будинку та за станом здоров`я не могла брати участь в судових засіданнях, копію рішення отримала за адресою реєстрації 01 серпня 2024 року. Також вона здійснює догляд за новонародженою дитиною, тому за станом здоров`я не могла подати заяву в межах визначеного законом строку. Після народження дитини вона мала ускладнення зі здоров`ям та знаходилася на лікуванні з 04 серпня по 31 серпня 2024 року. Враховуючи викладене, вважає, що вона має право на поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення. Залишення її заяви про перегляд заочного рішення без розгляду позбавить її права у подальшому на апеляційне оскарження заочного рішення суду, а відтак і обмежить доступ до правосуддя, що є неприпустимим.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

За змістом ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду про відмову поновити або продовжити пропущений процесуальний строк (п.10 ч.1 ст.353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України встановлено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вказані норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, встановивши, що заява відповідача про поновлення процесуального строку на подання заяви про перегляд заочного рішення є необґрунтованою, а вказані причини пропуску такого строку є неповажними, відмовив ОСОБА_1 у поновленні процесуального строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 16 липня 2024 року у даній справі.

Апеляційний суд не в повній мірі погоджується з процесуальним рішенням суду першої інстанції, яке постановлено за результатами розгляду заяви.

Глава 11 «Заочний розгляд справи» Розділу ІІІ «Позовне провадження» ЦПК України встановлює особливі умови та порядок проведення заочного розгляду справи, ухвалення заочного рішення, подання і розгляду заяви про його перегляд, а також скасування й оскарження цього рішення.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Водночас норми ЦПК України не визначають спеціального механізму процесуального реагування суду на пропуск відповідачем строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, якщо заявник не подав клопотання про поновлення пропущеного строку або якщо причини, зазначені ним у відповідному клопотанні, визнані судом неповажними.

Суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк на звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

У разі пропущення строку звернення до суду, належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку.

Поважними причинами пропущення строку є причини, які не залежать від волі заявника та виключають (ускладнюють) можливість його звернення до суду із заявою у визначений законом строк.

Наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (рішення Європейського суду з прав людини у справі Олександр Шевченко проти України, п. 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

Перелік поважних причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Крім того, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, а також строки для подання апеляційної чи касаційної скарги, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи.

Дотримання строків є однією з гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

Поновлення строку на перегляд заочного рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України. Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження остаточного судового рішення є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці ЄСПЛ. Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, пропущеного на значний термін, є порушенням вимог статті 6 Конвенції щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута. Судом досліджуються підстави для поновлення строку звернення до суду виключно з ініціативи та в межах наведених доводів особи, яка подала заяву. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Встановлено, що 16 липня 2024 року Мурованокуриловецьким районним судом Вінницької області було ухвалено заочне рішення (а.с.73-76).

Копію заочного рішення направлено на адресу сторін згідно супровідного листа від 17 липня 2024 року та отримано відповідачем ОСОБА_1 30 липня 2024 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.78, 86).

Оскільки повне заочне рішення суду не було вручене ОСОБА_1 у день його проголошення, відтак, вона мала подати заяву про його перегляд разом з клопотанням про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення протягом двадцяти днів з дня вручення їй повного заочного рішення суду до 19 серпня 2024 року.

Заяву про перегляд заочного рішення подано ОСОБА_1 10 вересня 2024 року, тобто з пропуском визначеного ч. 3 ст. 284 ЦПК України строку.

Суд першої інстанції вірно вважав, що наведені ОСОБА_1 в обґрунтування заявленого клопотання про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення підстави не є поважними, вказані висновки ОСОБА_1 в апеляційній скарзі жодним чином не спростовані.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі знову ж таки зазначає, що на час проведення судових засідань вона перебувала у пологовому будинку та за станом здоров`я не могла брати участь у судових зсіданнях.

Разом з тим, для вирішення питання про поважність причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення вказані вище обставини значення не мають (поважність причин неучасті відповідача в судових засіданнях до моменту ухвалення рішення), оскільки у даному випадку підлягають з`ясуванню причини (підстави) неможливості подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення з моменту проголошення заочного рішення чи вручення йому повного заочного рішення суду.

Дитина у ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , тоді як заочне рішення ухвалено судом 16 липня 2024 року, майже через два місяця з моменту народження дитини.

Вказана обставина (народження дитини) не перешкодила відповідачу отримати копію заочного рішення суду за адресою місця її проживання (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 30 липня 2024 року) (а.с.86).

Надана ОСОБА_1 копія виписки із медичної картки в силу ч. 3 ст. 367 ЦПК України не приймається апеляційним судом, оскільки вона не була подана до суду першої інстанції, і доказів неможливості її подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від неї, ОСОБА_1 не надала.

Крім того, суд першої інстанції взяв до уваги, що всі попередні заяви по суті ОСОБА_1 подавала електронною поштою і вони були розглянуті та враховані судом під час ухвалення судових рішень.

У ОСОБА_1 не було перешкод подати заяву про перегляд заочного рішення також електронною поштою, тобто використати всі можливі засоби для вчасного подання заяви про перегляд заочного рішення, а тому суд дійшов вірного висновку про відсуніть підстав для поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Разом з тим, судом першої інстанції залишено поза увагою, що наслідки пропуску процесуальних строків на вчинення процесуальних дій передбачені статтею 126 ЦПК України, у частині першій якої зазначено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Таке право втрачається в силу закону, тому не потребує додаткового визнання судом. Суд лише констатує пропуск процесуального строку та відсутність поважних причин для його поновлення, якщо була подана заява про поновлення такого строку.

Окремо ЦПК України встановлює наслідки подання документів після закінчення процесуальних строків. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, суд зобов`язаний залишити без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (частина друга статті 126 ЦПК України).

Частину другу статті 126 ЦПК України треба розглядати у сукупності з нормами статті 127 цього Кодексу, якою встановлено процедуру поновлення пропущеного строку. Тобто законодавець у частині другій статті 126 ЦПК України під формулою «крім випадків, передбачених цим Кодексом» насамперед мав на увазі застосування норм статті 127 ЦПК України щодо поновлення строку за наявності поважних причин. Крім того, формулу «крім випадків, передбачених цим Кодексом» потрібно розуміти так, що процесуальний закон може передбачати випадки, коли законодавець у певній нормі надав імперативну вказівку про те, що суд не має права залишати без розгляду заяву, подану з пропуском строку на її подачу.

За загальним правилом пропуск процесуальних строків має наслідком втрату права на вчинення процесуальної дії, а для суду настає обов`язок застосувати передбачені ЦПК України наслідки подання документів після закінчення процесуальних строків. Під залишенням документів без розгляду треба розуміти відмову суду давати правову оцінку поданому з пропуском строку документу. Отже, перевірка судом дотримання процесуальних строків при поданні процесуальних звернень учасниками процесу відбувається за офіційним принципом (ex officio).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 червня 2024 року у справі №756/11081/20 дійшла висновку, що якщо відповідач подає клопотання про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, суд повинен застосувати загальні положення ЦПК України, а саме статтю 127 цього Кодексу, у якій вказано, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними. Наслідком пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення за умови відсутності поважних причин для його поновлення є залишення такої заяви без розгляду на підставі ч. 2 ст. 126 ЦПК України.

Суд першої інстанції, дійшовши висновку про пропуск ОСОБА_1 строку для подання заяви про перегляд заочного рішення не застосував положення ч.2 ст.126 ЦПК України та не вирішив долю самої заяви про перегляд заочного рішення.

Оскільки оцінка поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та наявності підстав для його поновлення належить до компетенції місцевого суду, до якого подана така заява, апеляційний суд позбавлений можливості вирішити долю самої заяви про перегляд заочного рішення, так як це належить до компетенції суду першої інстанції.

Так як порушення суду першої інстанції є суттєвими, апеляційний суд вважає за необхідне вийте за межі доводів апеляційної скарги.

Хоча за результатами апеляційного перегляду і прийнято рішення про направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, про що клопотала ОСОБА_1 , однак, враховуючи, що апеляційний суд погодився із висновком суду першої інстанції про неповажність причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, ухвала суду першої інстанції у зв`язку із порушенням норм процесуального права підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 364, 367, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 17 вересня 2024 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.Ю. Береговий

О.С. Панасюк