Справа № 521/2054/22
Провадження № 2/521/204/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2024 року місто Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Бобуйока І.А.,

секретаря судового засідання Скрипченко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за поліпшення та ремонт та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по договору,-

В С Т А Н О В И В:

26.01.2022 року до Приморського районного суду м. Одеси звернувся представник ОСОБА_1 з первісним позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів за поліпшення, у якому просила суд, з урахуванням уточненої позовної заяви від 25.03.2024 року: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 885083 гривні 76 копійок, за проведені значні поліпшення у квартирі АДРЕСА_1 ; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 9850 гривень 84 копійки судового збору за подання позову до суду, 496,20 гривні судового збору за клопотання про забезпечення позову та 30000 гривень сплачених за проведення судової будівельно-технічної експертизи; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 100 000 гривень відшкодування моральної шкоди; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу, згідно наданих актів прийому-передачі виконаних робіт та квитанцій про сплату юридичних послуг.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14.02.2022 року вищевказану справу передано за підсудністю до Малиновського районного суду м. Одеси.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 04.04.2022 року у задоволенні заяви представника позивачки ОСОБА_3 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за поліпшення та ремонт, відмовлено.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 04.04.2022 року відкрито провадження у справі та призначено проведення підготовчого судового засідання.

26.04.2022 року представник ОСОБА_2 подала до суду відзив на первісний позов, у якому просила відмовити у задоволенні первісного позову повністю.

28.04.2022 року ОСОБА_2 подала до суду зустрічний позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, у якому просила суд із урахуванням уточненої позовної заяви від 28.03.2024 року: стягнути з відповідачки, ОСОБА_1 , на користь позивачки ОСОБА_2 матеріальні збитки за договором оренди від 01.04.2021р. на загальну суму 450 509, 35 грн. (чотириста п`ятдесят тисяч п`ятсот дев`ять гривень тридцять п?ять копійок); стягнути з відповідача ОСОБА_1 , на користь позивачки ОСОБА_2 судові витрати по справі в розмірі 128 183, 98 (сто двадцять вісім тисяч сто вісімдесят три гривні дев?яносто вісім копійок).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 29.04.2022 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором визнано неподаною та повернено заявниці.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 05.05.2022 року заяву представника позивачки ОСОБА_3 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за поліпшення та ремонт задоволено, забезпечено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за поліпшення та ремонт, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_2 та заборонити іншим особам вчиняти інші дії щодо вказаної квартири.

10.05.2022 року ОСОБА_1 подала до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якому просила позовні вимоги за первісним позовом задовольнити повністю.

11.05.2022 року ОСОБА_2 подала до суду заяви про залучення третьої особи по справі та клопотання витребування.

12.05.2022 року ОСОБА_2 подала до суду заперечення проти відповіді на відзив, у якому просила суд відмовити у задоволенні вимог первісного позову.

12.05.2022 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 05.05.2022 року.

Постановою Одеського апеляційного суду ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 05 травня 2022 року в частині забезпечення позову шляхом накладення арешту на частину підвального приміщення та заборони іншим особам вчиняти інші дії щодо вказаної квартири скасовано, в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом заборони іншим особам вчиняти інші дії щодо квартири АДРЕСА_1 , а також накладення арешту на частину підвального приміщення у будинку АДРЕСА_2 відмовлено, в решті - ухвалу суду залишено без змін.

07.06.2022 року ОСОБА_2 подала до суду заяву про збільшення позовних вимог за зустрічним позовом та подала клопотання про витребування доказів.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 14.06.2022 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором залишено без розгляду.

Не погоджуючись із ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 14.06.2022 року про залишення без розгляду зустрічної позовної заяви, ОСОБА_2 оскаржила її в апеляційному порядку.

29.06.2022 року ОСОБА_1 подала до суду клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи.

30.06.2022 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси клопотання представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 про призначення судової будівельно - технічної експертизи по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за поліпшення та ремонт, стягнення моральної шкоди задоволено та призначено будівельно - технічну експертизу для надання висновку.

30.06.2022 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про залучення третьої особи по справі.

30.06.2022 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси відмовлено у задоволенні клопотання про витребування доказів від 07.06.2022 року.

30.06.2022 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси відмовлено у задоволенні клопотання про витребування доказів від 11.05.2022 року.

14.07.2022 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси про призначення будівельно - технічної експертизи для надання висновку. Згодом ОСОБА_2 просила апеляційний суд, також, долучити до матеріалів справи висновок експерта ОСОБА_4 №ЕС-2502-1-2033.22 від 30.09.2022 року.

Одеський апеляційний суду своєю постановою від 05.09.2022 року ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 14.06.2022 року про залишення без розгляду зустрічної позовної заяви залишив без змін.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 08.11.2022 року у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про доручення до матеріалів справи висновку експерта ОСОБА_4 №ЕС-2502-1-2033.22 від 30.09.2022 року відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 08.11.2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси про призначення будівельно-технічної експертизи залишено без задоволення.

Постановою Верховного суду від 22.02.2023 року ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 14.06.2022 року про залишення без розгляду зустрічної позовної заяви та постанову Одеського апеляційного суду від 05.09.2022 року скасовано, справу направлено до Малиновського районного суду м. Одеси для продовження розгляду справи.

26.07.2023 року до Малиновського районного суду м. Одеси надійшов висновок експерта №012/1/2023.

28.08.2023 року відновлено провадження у справі у зв`язку із надходженням висновку експерта №012/1/2023.

05.10.2023 року представник ОСОБА_2 подала до суду заяву, у якій просила визнати висновок експерта №012/1/2023 від 21.07.2023 року неналежним та недопустимим доказом у справі.

05.10.2023 року представник ОСОБА_2 подала до суду заяву про відвід судді Бобуйка І.А. від розгляду справи.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 05.10.2023 року визнано заявлений відвід судді представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 від розгляду цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором необґрунтованим та передано заяву про відвід для розгляду іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 09.10.2023 року суддя Громік Д.Д. у задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід судді Бобуйка І.А. відмовлено.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 31.10.2023 року об`єднано цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за поліпшення та ремонт із зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по договору в одне провадження та присвоїти номер № 522/2054/22.

27.01.2023 року представник ОСОБА_2 подала до суду висновок експерта № ЕС-2502-1-2022.22 від 04.11.2022 року за результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи у цивільній справі №521/2054/22.

10.04.2023 року представник ОСОБА_2 подала до суду заяву про збільшення позовних вимог за зустрічним позовом.

10.04.2023 року представник ОСОБА_2 подала до суду заяву залучення третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору.

30.10.2023 року представник ОСОБА_2 подала до суду заяву про долучення висновку експерта ОСОБА_6 №74/23 за результатами проведеної будівельно-технічної експертизи.

07.03.2024 року представник ОСОБА_1 подала до суду відзив на зустрічну позовну заяву, в якому просила суд відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог.

11.03.2024 року представник ОСОБА_2 подала до суду відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву, у якому просила зустрічні позовні вимоги задовольнити.

12.03.2024 року представник ОСОБА_2 подала до суду заяву про долучення висновку експерта ОСОБА_6 №74/23 за результатами проведеної будівельно-технічної експертизи

25.03.2024 року представник ОСОБА_1 подала до суду заяву про зміну предмету первісного позову.

26.03.2024 року представник ОСОБА_2 подала до суду відзив на заяву ОСОБА_1 про зміну предмету позову, в якому просила відмовити у задоволенні первісного позову повністю.

28.03.2024 року представник ОСОБА_2 подала до суду заяву про збільшення зустрічних позовних вимог.

01.04.2024 року представник ОСОБА_1 подала до суду заяву про витребування доказів.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 03.04.2024 року у задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору до участі у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за поліпшення та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по договору, відмовлено.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 03.04.2024 року клопотання представника ОСОБА_1 про витребування доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за поліпшення та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по договору, задоволено.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 03.04.2024 року підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи по суті.

У судове засідання сторони не з`явились, подали до суду заяви про слухання справи за їх відсутності та просили винести рішення на підставі їх доводів, обґрунтувань та доказів.

Суд, оцінивши доводи позовів, встановивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги позовів, з`ясувавши характер та взаємовідносини сторін, визначившись щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, а також щодо правових норм, якими врегульовано ці правовідносини, приходить до наступного.

Судом встановлено, що між сторонами позивачем, фізичною особою ОСОБА_1 , орендарем та відповідачем, фізичною особою, власником приміщень ОСОБА_2 01.04.2021 року укладений договір найму квартири АДРЕСА_3 .

Згідно до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно до ч.1 ст. 760 ЦК України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Відповідно ч. 1 ст. 761 ЦК України, право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.

Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 ст. 763 ЦК України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Згідно п. 4.2 зазначеного договору строк оренди складає два роки з моменту прийняття квартири та підпису Сторонами Акту приймання-передачі, тобто строк дії договору закінчується 01 квітня 2023 року.

Згідно п. 1.1 договору найму квартири № 35 від 01.04.2021 р., на виконання умов цього Договору Наймодавець з 1 квітня 2021 року передав, а Наймач узяв в оренду квартиру АДРЕСА_3 .

Згідно п.п. 1.1.1. договору найму квартири АДРЕСА_3 від 01.04.2021 р., адреса: АДРЕСА_4 , яка належить Наймодавцю на праві приватної власності згідно договору дарування від 20 березня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Карімовою Л.М., та зареєстрованого в реєстрі за номером 711.

Згідно п.п. 1.1.2. загальна площа квартири АДРЕСА_3 стосовно технічного паспорта складає 95,7 кв.м., житлова - 65,6 кв.м. Орендована частина складається з кімнат 3 (кабінет) та 5 (робоча кімната), коридору 1, частково коридорів 2 та 4, а також туалету 6 та 7, зазначеними на технічному паспорті (додаток 1 до Договору).

Згідно п.п. 1.1.3. робоча кімната 5 складається з частини (51/100) залишку підвального приміщення, яке належить Наймодавцю на праві приватної власності згідно договору дарування від 20 березня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Карімовою Л.М., та зареєстрованого в реєстрі за №726, та однієї кімнати квартири АДРЕСА_3 , які невід?ємно об?єднані в одну загальну робочу кімнату 5.

Згідно п.п. 1.1.4. квартира АДРЕСА_3 є сумісною з квартирами АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 , які, також, належать Наймодавцю на праві приватної власності згідно договору дарування. Дані квартири об`єднані в загальну площу, мають один вхід та спільні лічильники газо-, електро- та водопостачання.

З розділу 5. Орендна плата та порядок розрахунків Договору найму від 01.04.2021 року, судом встановлено наступний порядок розрахунків між сторонами.

Згідно 5.1. Договору найму від 01.04.2021 року, орендна плата за користування квартирою АДРЕСА_3 у зазначеній площині (п. 1.1) складає 12 000,00 (дванадцять тисяч) грн. в місяць, або 461,65 доларів США при поточному курсі 27,8 грн/долар на момент підписання цього Договору. При значній (більше ніж 25%) зміні курсу Сторони за згодою корегують розмір орендної плати.

Згідно розділу 3. Договору найму від 01.04.2021 року, частина орендної плата сплачується Наймачем шляхом передачі Наймодавцю особисто готівкою, або на платіжну карту (А-банк 4323 3570 2091 3147) суму 6 000,00 (шість тисяч) грн. щомісячно не пізніше 10 числа кожного місяця.

Згідно 5.4 Договору найму від 01.04.2021 року, договір вважається підписаним з 1-го квітня 2021 року, але за згодою Сторін орендна плата починає сплачуватися Наймодавцем з 1 травня 2021 року.

Згідно 5.5. Договору найму від 01.04.2021 року, за діючих умов оренди приміщень Наймач зобов?язаний сплатити Наймодавцю першу орендну плату за два місяця, тобто 24 000,00 грн. (за перший та останній місяці оренди), при цьому за останній місяць орендна плата Наймачем не сплачується.

Згідно 5.6. Договору найму від 01.04.2021 року, вважаючи те, що Наймач за власний рахунок веде ремонтні роботи, перша орендна плата в розмірі 24 000 грн. зараховується Наймодавцю як виплачена орендна плата за 2 місяця.

Згідно 5.7. Договору найму від 01.04.2021 року, наймач передчасно за власний рахунок терміново відремонтував аварійну систему водопостачання (труби) всього дому в розмірі 24500 грн., тому вона зараховується як сума його подальшої орендної плати (по 6 000 грн. місяць) протягом червня, липня, серпня та вересня (тобто за 4 місяця) 2021 року, та вважається виплаченою Наймодавцю.

З розділу 6. Переобладнання квартири АДРЕСА_3 , Договору найму від 01.04.2021 року, судом встановлено наступне.

Згідно п. 6.1. Договору найму від 01.04.2021 року, наймодавець має намір переобладнати орендовані приміщення під свої потреби, а Наймач дав згоду на ці роботи. Наймодавець зробить переобладнання своїми силами за свій кошт, а Наймач поверне ці кошти за рахунок орендної плати щомісячно по 6 000,00 грн., тобто розмір орендної плати Наймодавця складає 6 000,00 грн. в місяць до повного повернення потрачених Наймодавцем коштів на переобладнання.

Згідно п. 6.2. Договору найму від 01.04.2021 року, у загальному вигляді переобладнання складає в себе роботи:

- по кабінету 3 - заміна паркетної підлоги на плитку, видалення грибку зі стін, розшивка тріщин по стінах та фарбування стін;

- по приміщенню 5 - видалення грибку зі стін та розшивка тріщин по стінах, заміна сталевих труб на металопластикові, заміна сталевої арматури в ніші за радіатором, фарбування стін;

- по коридорам - фарбування стін;

- по фасаду приміщення з - гідроізоляція та штукатурка фасаду, бетонування водозливу.

Виходячи з цього обсягу робіт Сторони узгодили розмір коштів в сумі 100 000 грн., які Наймодавець поверне Наймачу з орендної плати щомісяця по 6 000,00 грн. (тобто за 17 місяців).

Судом встановлено, що згідно п. 5.5, п.5.6 Договору оренди, ОСОБА_1 мала сплатити ОСОБА_2 першу орендну плату за два місяця, тобто 24 000,00 грн. (за перший та останній місяці оренди), проте у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 за власний рахунок вела ремонтні роботи, перша орендна плата в розмірі 24 000 грн. зараховувалася наймодавцю як виплачена орендна плата за 2 місяці.

З чого суд робить висновок, що договором оренди ОСОБА_1 була звільнена від сплати орендних платежів за травень 2021 року та за березень 2023 року, тобто за перший та останній місяць оренди.

Судом встановлено, що згідно п 5.7. Договору найму від 01.04.2021 року, оскілки ОСОБА_1 наймач передчасно за власний рахунок терміново відремонтувала аварійну систему водопостачання (труби) всього дому в розмірі 24500 грн., тому вона зараховується як сума її подальшої орендної плати (по 6 000 грн. місяць) протягом червня, липня, серпня та вересня (тобто за 4 місяця) 2021 року, та вважається виплаченою Наймодавцю.

Отже, суд прийшов до висновку, що орендні платежі за червень 2021 року, липень 2021 року, серпень 2021 року та за вересень 2021 року були виплачені ОСОБА_1 для наймодавця в рахунок заміни труб (п.5.7) та переобладнання квартири (п.6.2).

Судом встановлено, що згідно п. 6.2 договору оренди, виходячи з цього обсягу робіт сторони узгодили розмір коштів в сумі 100 000 грн., які наймодавець поверне наймачу з орендної плати щомісяця по 6 000,00 грн. (тобто за 17 місяців).

Судом встановлено, що сторони узгодили орендні платежі на строк 17 місяців, тобто з червня 2021 року по жовтень 2022 року у розмірі 6000,00 гривень та враховуючи, що останній в сумі виходить 102000,00 гривень, ОСОБА_1 мала сплатити для наймодавця за жовтень 2022 року 8000,00 гривень.

Судом встановлено, що орендний платіж за жовтень, листопад та грудень 2021 року у розмірі 18 000 гривень було сплачено ОСОБА_1 10.11.2021 року, що підтверджується платіжним дорученням. Таким чином, на кінець 2021 року ОСОБА_1 , згідно договору найму усі платежі стосовно оренди квартири АДРЕСА_3 та частки підвального приміщення сплачені у повному обсязі. Судом встановлено, що ОСОБА_1 були здійсненні платежі за січень та лютий 2022 р. в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями у розмірі 12 000 гривень. Судом встановлено, що за березень 2022 року ОСОБА_1 було сплачено орендну плату у розмірі 6000,00 гривень 05.05.2022 року, що підтверджується платіжним дорученням.

Судом встановлено із п.4.2 Договору оренди, що строк дії договору 2 роки, тобто строк закінчення 01.04.2023 року.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати орендних платежів перед ОСОБА_2 за наступні періоди: за травень 2022 року у розмірі 6000,00 гривень, за червень 2022 року у розмірі 6000,00 гривень, за липень 2022 року у розмірі 6000,00 гривень, за серпень 2022 року у розмірі 6000,00 гривень, за вересень 2022 року у розмірі 6000,00 гривень, за жовтень 2022 року у розмірі 8000,00 гривень, за листопад 2022 року у розмірі 12000,00 гривень, за грудень 2022 року у розмірі 12000,00 гривень, за січень 2023 року у розмірі 12000,00 гривень, за лютий 2023 року у розмірі 12000,00 гривень, за березень 2023 року у розмірі 0 гривень, та у загальній сумі 92000,00 гривень.

З розділу 7. Витрати на комунальні послуги Договору найму, судом було встановлено наступне.

Згідно п. 7.1. Договору оренди, комунальні послуги сплачуються Наймачем самостійно, або через Наймодавця.

Згідно п. 5.9. Договору оренди, наймач сплачує Наймодавцю комунальні послуги за свою орендовану частину приміщення починаючи з 1 квітня 2021 року.

Згідно п. 7.2. Договору оренди, наймач сплачує житлово-комунальні послуги на підставі рахунків комунальних організацій (СДПТ та мусор) безпосередньо на квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно 7.3. Договору оренди, за газо-, електро- та водопостачання Наймач сплачує половину згідно показників лічильників, які є спільними з квартирами, зазначеними в п. 1.1.3 цього Договору.

Судом встановлено, що згідно відповіді ТОВ «ООЕК» за період з 01.04.2021 року по 31.03.2023 року в квартирі АДРЕСА_1 було нараховано заборгованість за надані послуги на загальну суму 10721,76 гривень.

Враховуючи п. 7.3 Договору найму, ОСОБА_1 має сплатити половину від суми нараховану ТОВ «ОЕЕК» за період з 01.04.2021 року по 31.03.2023 року за електропостачання для наймодавця та в загальній сумі 5360 гривень 88 копійок.

Враховуючи п. 7.2 Договору найму, ОСОБА_1 має сплатити повну суму нараховану ТОВ «ТВ -СЕРУСС» за період з 01.04.2021 року по 31.03.2023 року за вивіз сміття для наймодавця в загальній сумі 514 гривень 20 копійок.

Враховуючи п. 7.3 Договору найму, ОСОБА_1 має сплатити половину від суми нараховану АТ «Одесагаз» за період з 01.04.2021 року по 31.03.2023 року за газопостачання для наймодавця та в загальній сумі 77 гривень 66 копійок.

Враховуючи п. 7.3 Договору найму, ОСОБА_1 має сплатити половину від суми нараховану ТОВ «Філії «Інфоксводоканал»» за період з 01.04.2021 року по 31.03.2023 року за водопостачання для наймодавця та в загальній сумі 2604 гривень 15 копійок.

Судом досліджено матеріали справи та встановлено, що до зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 були надані розрахунки (счета), якими ОСОБА_2 обґрунтовує свої вимоги щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житло-комунальні послуги до сплати. Стосовно даних роздруківок, суд зазначає, що вони надруковані безпосередньо ОСОБА_2 , квитанцій про нарахування плати за комунальні послуги від установ, що нараховують такі комунальні послуги ОСОБА_2 до суду не надавалися, а судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлено, що згідно квитанцій, про сплату комунальних платежів та заборгованість, яка була сплачена, платником вказано ОСОБА_7 , а не ОСОБА_2 , тобто власницею найманої квартири. Крім того, надані до позову квитанції не можуть бути доказом нанесених збитків, так як сплачувалися комунальні послуги за квартири АДРЕСА_7 та ніякого відношення не мають до орендованої квартири АДРЕСА_3 .

Також, безпідставні і вимоги щодо сплати штрафних санкцій у вигляді пені, застосування індексу інфляції та трьох відсотків річних. ОСОБА_2 , у заяві про збільшення позовних вимог посилається на ч.2 ст.625 ЦК України стосовно орендних платежів.

Відповідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов?язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, згідно ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних витрат та 3% річних можливе лише, якщо боржник прострочив виконання грошового зобов`язання.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов?язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов?язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 вчасно сплачувала для ОСОБА_2 орендні платежі по березень 2022 року (включно), заборгованість почала утворюватись із квітня 2022 року по квітень 2023 року.

24 лютого 2022 року указом Президента України №64/2022, у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває по даний час .

Законом України від 15 березня 2022 року №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктами 18 і 19 такого змісту: «18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов?язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов?язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Таким чином, суд зазначає, що нарахування інфляційних витрат та 3% річних у період дії воєнного стану на території України незаконне та стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 не підлягають.

Стосовно тверджень ОСОБА_2 , що як наслідок ремонту вчиненого ОСОБА_1 в орендованих приміщеннях за договором найму, ОСОБА_2 порушила Закон України «Про охорону культурної спадщини» від 08.06.2000 р., у зв?язку із чим, ОСОБА_2 , як власниці орендованих приміщень, Адміністративною комісією виконавчого комітету Одеської міської ради видана Постанова у справі про адміністративне правопорушення №1283 від 12.12.2022 р. та встановлений штраф у розмірі 1020, 00 гривень, який підлягає відшкодуванню ОСОБА_1 , та стосовно відшкодування вартості ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідно для усунення пошкоджень приміщень будинку АДРЕСА_2 у розмірі 15938,0 грн. у відповідності до норм чинного законодавства, суд зазначає наступне.

Згідно п.6.1. Договору найму від 01.04.2021 року, наймодавець має намір переобладнати орендовані приміщення під свої потреби, а Наймач дав згоду на ці роботи.

В матеріалах справи є Охоронний договір за №01-12/152 від 01.11.2021 року, який є дійсним та згідно цього Договору п. 12 має право проводити реставраційні, ремонтні роботи власник приміщення, а саме ОСОБА_2 та власник приміщення має за письмовим дозволом органу охорони проводити будь які роботи, але ні як не орендар. В цьому випадку відповідальна особа - власник приміщення не №35, тобто ОСОБА_2 тому вона несе повну відповідальність за квартиру АДРЕСА_3 та не має законних підстав перекладати цю відповідальність на орендаря та змушувати компенсувати сплачений нею штраф у розмірі 1020,00 грн. та 15938,0 грн. за вартість ремонтно-будівельних робіт. Отже, суд роз`яснює, що обов`язком ОСОБА_2 за договором оренди, було отримання необхідних дозволів від установ для проведення поліпшень та ремонту належного їх на праві власної приміщень.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уклала попередній договір з ОСОБА_2 , об?єктом якого стала квартира під номером АДРЕСА_1 , яка знаходиться у цокольному поверсі, та частині підвального приміщення яке розташовано по АДРЕСА_2 (двадцять три) посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кіріченко І.Є., який зареєстровано в реєстрі за №2215.

Відповідно до ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Згідно п.1. попереднього договору ОСОБА_2 зобов`язалась укласти основний договір купівлі-продажу частки підвального приміщення та квартири АДРЕСА_1 (двадцять три) в строк до 13 грудня 2021 року.

Як зазначається у Висновку щодо встановлення часток у квартирі АДРЕСА_8 , ОСОБА_2 передбачалось відчуження частини квартири, зокрема житлових кімнат площею 59,3 кв.м. або 62/100 частки (приміщення 1, коридор 4,8 кв.м., приміщення 2, житлова кімната 12,6 кв.м., приміщення 3, житлова кімната 16,6 кв.м., приміщення 6, кухня 12,1 кв.м., приміщення 7, кладова 9,2 кв.м., приміщення 8, санвузол 4,0 кв.м.), а також приміщення 4, житлова кімната 10,2 кв.м., приміщення 5, житлова кімната 26,2 кв.м.- загальною площею 36,4 кв.м. або 38/100, а разом всі ці приміщення складають загальну площу 95,7 кв.м.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1.ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода.

У попередньому договорі від 13.09.2021 року істотні умови договору викладені у пунктах 2-2.6.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

На підтвердження наміру придбати частки підвального приміщення та квартиру АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 15.11.2021 року направила ОСОБА_2 лист щодо укладання договору купівлі-продажу, однак ОСОБА_2 відмовилася його отримувати, що підтверджується квитанцією кур?єрської служби доставки.

Так, в умовлений час о 14 годин 00 хв. 13.12.2021 року ОСОБА_1 прибула до нотаріуса для укладання основного договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . Однак, ОСОБА_2 з невідомих причин, не з`явилася до нотаріуса для укладання основного договору купівлі- продажу, чим порушила п.1. попереднього договору від 13.09.2021 року, про що ОСОБА_1 було складено заяву, посвідчену приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу Кіріченко I.€. про неприбуття та не надання завчасно документів, які необхідні були для посвідчення договорів купівлі-продажу зазначеного майна у попередньому договорі.

На звернення ОСОБА_1 пояснити причину не прибуття до нотаріуса, ОСОБА_2 повідомила, що не хоче продавати за погоджену у п.2.5 попереднього договору вартість об`єкту нерухомості.

Відповідно до п.2.5. договору за домовленістю сторін вартість об`єкту зазначається у сумі 1 080 000,00 грн. (один мільйон вісімдесят тисяч) що є еквівалентом 40 000,00 доларів США (сорок тисяч доларів США), по курсу 19 США = 27,00 грн., з урахуванням суми забезпечення виконання зобов`язання, переданої за цим договором,

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. У разі, якщо сторона ухиляється від виконання зобов`язань за цим договором (тобто ухиляється від укладення основного договору), інша сторона вправі звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 627, ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, на яку ми, як сторони посилалися при підписанні попереднього договору, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов?язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов?язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов?язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема договорів та інших правочинів.

Одностороння відмова від зобов?язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків.

Також, на підтвердження того, що ОСОБА_2 мала намір відчуження приміщень квартири АДРЕСА_1 , свідчить згода на відчуження Департаменту культури, національностей, релігій та охорони об?єктів культурної спадщини Одеської облдержадміністрації від 01.11.2021 року.

Також, зазначено, що у п.7. попереднього договору ОСОБА_2 надала свою згоду на проведення будівельно-ремонтних робіт в зазначених об?єктах нерухомого майна з моменту укладання та нотаріального посвідчення попереднього договору та була ознайомлена з проектно-кошторисною документацією.

Як було вказано вище, що ще до підписанням попереднього договору, ОСОБА_1 були взяті в оренду вказані приміщення, згідно договору найму квартири АДРЕСА_3 від 01 квітня 2021 року за адресою АДРЕСА_2 , власницею яких є ОСОБА_2 та відремонтовані згідно договору оренди та попереднього договору

Відповідно до ст. 778 ЦК України, якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю.

Згідно ст. 777 ЦК України, наймач, який належно виконує свої обов`язки за договором найму, у разі продажу речі, переданої у найм, має переважне право перед іншими особами на її придбання.

Судом встановлено, що підписавши попередні договір з відповідачем, ОСОБА_1 з повною впевненістю, що в строк до 13.12.2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як сторони договору, укладуть основний договір купівлі-продажу зазначених приміщень, продовжила проводити будівельні роботи у зазначеному об`єкті нерухомості.

Відповідно до ст. 635 ЦК України, сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

Згідно із ч. 4 ст. 390 ЦК України, якщо поліпшення не можуть бути відокремлені від майна, добросовісний набувач (володілець) має право на відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася його вартість.

Відповідно до п. 8 попереднього договору, якщо договір купівлі-продажу зазначеної квартири АДРЕСА_3 та частини підвального приміщення не буде укладено протягом строку, визначеного в п. 1 попереднього договору з вини ОСОБА_2 , то ОСОБА_2 зобов`язана протягом одного місяця з дня настання зазначеного строку повернути ОСОБА_1 витрати у сумі 350 000, 00 грн., які пов?язані із проведенням нею будівельно-ремонтних робіт в зазначених об?єктах нерухомого майна згідно проектно-кошторисної документації.

Як зазначалося вище, строк укладання основного зобов`язання було 13.12.2021 року, таким чином 13.01.2022 року сплинув строк повернення ОСОБА_1 ОСОБА_2 витрачених коштів на проведення будівельно-ремонтних робіт.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов?язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У ст. 55 Конституції України вказано, що кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Частиною 1 ст. 4 та ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що 31.03.2023 року ОСОБА_1 звільнила орендоване приміщення та демонтувала від`ємні частини у поліпшених приміщеннях на суму 27970,86 копійок.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що ОСОБА_2 має повернути ОСОБА_1 витрати пов?язані із проведенням будівельно-ремонтних робіт у розмірі передбаченому попереднім договором із вирахуванням вартості демонтованих від`ємних частин у поліпшених приміщеннях.

Стосовно стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартості коштів за поліпшення та ремонту квартиру АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_2 , на суму 885083,76 гривень, суд відмовляє у задоволенні даної вимоги, оскільки ОСОБА_1 не домовившись із власником приміщень на свій розсуд вчинила поліпшення та ремонт вказаного приміщення на таку суму, хоча згідно попереднього договору сума будівельно-ремонтних робіт в зазначених об?єктах нерухомого майна згідно проектно-кошторисної документації мала не перевищувати 350000,00 гривень.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» спори про відшкодування заподіяної фізичної чи юридичної особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов?язань, які підпадають під дію закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов?язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

Судом встановлено, що невиконання ОСОБА_2 взятих на себе зобов?язань про укладання договору купівлі-продажу об?єктів нерухомості в строк встановлений попереднім договором від 13.09.2021 року, спричинило ОСОБА_1 значні моральні страждання. Такі дії ОСОБА_2 як не укладення та ухилення від укладення договору завдали ОСОБА_1 душевний біль, оскільки ОСОБА_1 не змогла отримати очікуване від укладення попереднього договору та проведенням ремонту вищевказаних приміщень.

Суд роз`яснює, що розмір заподіяної моральної шкоди визначити важко, але на думку суду, ОСОБА_2 має компенсувати ті емоційні страждання, які довелось перенести ОСОБА_1 та витрати, пов?язані із відновленням психічного стану, відпочинком від усього що сталося. Розмір душевних страждань суд оцінює у розмірі 50 000, 00 гривень.

Виходячи з практики Верховного Суду України, колегія суддів КЦС ВС вважає, що компенсація моральної шкоди за порушення цивільно-правового договору може бути стягнута на підставі ст. 23 ЦК України навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено і таких вказівок не містять норми ЦК України чи іншого закону, що регулюють відповідний вид договору.

Розглянувши справу №216/3521/16-ц (провадження №14-714цс19), ВП ВС у постанові від 1 вересня 2020 року зробила такий висновок щодо застосування норм права: «Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб?єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства».

Стосовно позовної вимоги щодо визнання недопустимими та неналежними доказами по справі, додані до позовної заяви ОСОБА_1 , наступні письмові документи: технічні паспорти на підвальне приміщення та квартиру АДРЕСА_1 , виготовлені експертом ОСОБА_8 , завірені печаткою ФОП ОСОБА_9 від 25.10.2021 р., висновок № 012/1/2023 від 21.07.2023 р. судової будівельно-технічної експертизи судового експерта ОСОБА_10 неналежним та недопустимим доказом по цивільній справі № 522/2054/22, суд відмовляє на підставі наступного.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Ст. 78 ЦПК України зазначено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Тому суд вважає технічні паспорти на підвальне приміщення та квартиру АДРЕСА_1 , виготовлені експертом ОСОБА_8 , завірені печаткою ФОП ОСОБА_9 від 25.10.2021 р. належними доказами бо вони стосуються предмету розгляду справи, а надати інший технічний паспорт ОСОБА_1 , який зроблений ОСОБА_2 на момент подачі позову не було можливим у зв`язку з його відсутністю у неї, а обгрунтувати свої доводи вона зобов`язана. Висновок № 012/1/2023 від 21.07.2023 р. судової будівельно-технічної експертизи судового експерта ОСОБА_10 неналежним та недопустимим доказом по цивільній справі № 522/2054/22 також не може бути визнаний неналежним та недопустимим у зв`язку з тим, що вказаний висновок був зроблений на підставі ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 30.06.2022 р. та висновки, які робила ОСОБА_2 щодо демонтування розеток та вимикачів світла та вартості відновлювального ремонту робились на підставі проведеної судом експертизи тобто без порушення порядку їх одержання.

Згідно зі статтею 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частина 1 статті 4 ЦПК України, передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору, суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати фізичних осіб, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги при розгляді судом справ про оголошення померлою фізичної особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку, або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, несуть юридичні особи, на території яких мав місце нещасний випадок внаслідок таких надзвичайних ситуацій.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначила відповідно до ст. 134 та п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, що її судові витрати будуть складати судовий збір у розмірі 2481 грн. за відшкодування моральної шкоди, судовий збір за майнову вимогу у розмірі 9130,55 грн., судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 496,20 грн., разом судовий збір складає 12107,75 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 27000,00 грн.

У зустрічній позовній заяві ОСОБА_2 зазначила відповідно до ст. 134 та п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, що її судові витрати будуть складати судовий збір у розмірі 992,40 грн. за подачу позову, витрати на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. та судових витрат, пов`язаних із технічним виготовленням процесуальних судових документів по справі, заявленням клопотань, тощо, які вона орієнтовно оцінює у 3000 грн.

Після уточнення 23.03.2024 р. позовних вимог ОСОБА_1 додала до судових витрат 30000 грн. за проведення судової будівельно-технічної експертизи та витрати на правничу допомогу у розмірі 36690,00 грн. наданих адвокатом Ель-Хурі Ель-Хомсі Наталією Володимирівною, витрат на правничу допомогу у розмірі 34134,84 грн. наданих адвокатом Єштокіною Юлією Володимирівною.

Після уточнення зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 додала до судових витрат сплачений судовий збір за оскарження рішень суду у розмірі 2566 грн., витрати на технічне виготовлення процесуальних документів та додатків до суду та учасникам справи (копіцентр та розмноження документів) у розмірі 11651,40 грн., витрати на поштові відправлення учасникам справи та в суд у розмірі 1562,39 грн., за проведення експертиз у розмірі 58404,19 грн. та витрати на правничу допомогу збільшені до 54000 грн.

Суд, перевіривши докази щодо сплати судових витрат сторонами по справі враховуючи, що позови судом задоволено частково розподілити та стягнути судові витрати, таким чином:

-Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати щодо сплати судового збору у розмірі 6203,49 грн., за проведення експертизи у розмірі 30000,00 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 36690,00 грн. наданих адвокатом Ель-Хурі Ель-Хомсі Наталією Володимирівною, витрат на правничу допомогу у розмірі 34134,84 грн. наданих адвокатом Єштокіною Юлією Володимирівною.

-Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати за сплату судового збору у розмірі 3558,40 грн., витрати за проведення експертиз у розмірі 58404,19 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн. та частково задовольняє витрати на поштові відправлення учасникам справи та в суд у розмірі 572,80 грн.

Суд відмовляє ОСОБА_2 у стягненні з ОСОБА_1 судових витрат витрати на технічне виготовлення процесуальних документів та додатків до суду та учасникам справи (копіцентр та розмноження документів) у розмірі 11651,40 грн. у зв`язку з тим, що відповідно до тих квитанцій не можливо встановити, які саме копії робилися по справі чи взагалі вони робилися по цій справі, а також на деяких квитанціях платником зазначено ОСОБА_7 . Частоково суд задовольнив судові витрати ОСОБА_2 на поштові відправлення учасникам справи з тих підстав, що квитанції про направлення документів ОСОБА_2 ОСОБА_1 є лише на суму 572,80 грн., а квитанцію про направлення скарги до Вищої Ради Правосуддя на головуючого суддю Бобуйка І.А., яку допомогла скласти, як зазначила у своїх послугах та зазначено у розрахунку щодо надання правничої допомоги адвокатом Жучковою С.І. то її надсилав ОСОБА_7 , який не є стороною по справі. Також у матеріалах справи відсутні докази на сплату правничої допомоги ОСОБА_5 на суму 44000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 5, 11, 15, 16, 23, 390, 509, 525, 526, 611, 615, 625-629, 635, 638, 759-763, 777, 778 ЦК України; ст.ст. 4, 5, 11-13, 43, 76, 77, 81, 83, 133, 134, 137, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за поліпшення та ремонт задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_9 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_10 ) грошові кошти за поведені значні поліпшення у квартирі АДРЕСА_1 у розмірі 322629,14 (триста двадцять дві тисячі шістсот двадцять дев`ять) гривень 14 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_9 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_10 ) моральну шкоду у розмірі 50000,00 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_9 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_10 ) витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 30000,00 (тридцять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_9 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_10 ) судові витрати, щодо сплати судового збору у розмірі 6203,49 грн., за проведення експертизи у розмірі 30000,00 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 36690,00 грн. наданих адвокатом Ель-Хурі Ель-Хомсі Наталією Володимирівною, витрат на правничу допомогу у розмірі 34134,84 грн. наданих адвокатом Єштокіною Юлією Володимирівною.

В іншій частині позову відмовити.

Зустрічну позовну заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по договору задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_10 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_9 ) заборгованість по орендній платі за квартиру АДРЕСА_1 у розмірі 92000,00 грн. (дев`яносто дві тисячі гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_10 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_9 ) комунальні платежі за період з 01.04.2021 року по 31.03.2023 року:

- за електропостачання загальній сумі 5360,88 грн. (п`ять тисяч триста шістдесят гривень 88 копійок);

- за вивіз сміття в загальній сумі 514,20 грн. (п`ятсот чотирнадцять гривень 20 копійок);

- за газопостачання в загальній сумі 77,66 грн. (сімдесят гривень 66 копійок);

- за водопостачання в загальній сумі 2604,15 грн. (дві тисячі шістсот чотири гривні 15 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_10 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_9 ) судові витрати за сплату судового збору у розмірі 3558,40 грн., витрати за проведення експертиз у розмірі 58404,19 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн. та витрати на поштові відправлення учасникам справи та в суд у розмірі 572,80 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

С У Д Д Я: І.А. Бобуйок