Справа № 570/5031/24
Номер провадження 2/570/1533/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2024 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.О.

з участю: секретаря судових засідань Карпяк С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне (в порядку спрощеного позовного провадження та в порядку заочного розгляду) цивільну справу за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "ФІНФОРС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "СС ЛОУН" та відповідачкою було укладено електронний кредитний договір № 1612021-А. Позичальниці були надані грошові кошти, встановлений термін їх повернення. Однак відповідачка не виконує покладені на неї зобов`язання, не повертає отримані грошові кошти у визначений договором строк. Через це утворилася заборгованість, яка до цього часу не погашена. Тому представник позивача звернувся до суду, просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідачки наявну заборгованість; та стягнути судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 18.10.2024 р. справа була прийнята до провадження судді Красовського О., та призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача не з`явився в судове засідання. Згідно до поданої заяви позов підтримує та просить справу розглядати без його участі. В разі неявки відповідачки не заперечує щодо можливості проведення заочного розгляду справи.

Відповідачка не з`явився в судове засідання.

Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідачка є належним чином повідомленою про час та місце судового розгляду даної цивільної справи. Крім того, на веб-сайті суду розміщується список справ, що призначені судом до розгляду, і така інформація є відкритою, загальнодоступною та зрозумілою; і при бажанні відповідачка мала можливість отримати інформацію про дату і час розгляду справи. Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без її участі. Відзив на позов до суду не подала.

Судом враховується практика ЄСПЛ, зокрема позиція, викладена у справі "Пономарьов проти України", в межах якої Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Також враховуються висновки у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії", де зазначено: заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін чи учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Суд вважає, що справу можливо розглянути на підставі наявних доказів, участь сторін у справі не є обов`язковою. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості проведення заочного розгляду справи.

Дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Фактичні обставини, встановлені судом, позиція сторін.

Як встановлено в судовому засіданні, 23.09.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "СС ЛОУН" та відповідачкою за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ "СС ЛОУН", було укладено електронний договір 1612021-А. Кредитний договір було укладено на підставі правил надання коштів в кредит ТОВ "СС ЛОУН", затверджених наказом ТОВ "СС ЛОУН" № 1406-1 від 14 червня 2021 р. Правила розміщені у вільному доступі на Веб-сайті ТОВ "СС ЛОУН" www.ccloan.ua і будь-яка особа, яка бажає отримати кредит, в тому числі відповідачка, має можливість ознайомитися з цими та іншими документами перед укладенням кредитного договору.

Згідно з п. 2.6.1 Кредитного договору загальний розмір наданого кредиту складає 20 000 грн. Відповідно до п.п. 2.6.2, 2.6.4 Кредитного договору строк кредиту з 23.09.2021 р. по 22.10.2021 р. включно. Згідно п.2.6.4 кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти за акційною процентною ставкою в розмірі 0,4975% від суми кредиту за кожен день користування кредитом.

Позивач виконав свої зобов`язання перед позичальницею за кредитним договором та надав їй кредит в сумі 20 000 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку позичальниці № НОМЕР_1 .

У встановлений термін - 22.10.2021 р. відповідачка свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, проте між відповідачкою та первісним кредитором було укладено 5 (п`ять) додаткових угод про продовження строку користування кредитними коштами. Загальний - продовжений строк користування кредитними коштами складає 40 (сорок) днів. При цьому позичальник сплачує стандартну процентну ставку 1,99 % за кожен день користування такими кредитними коштами.

Окрім того, а також керуючись умовами зазначеного кредитного договору та умовами додаткової угоди до кредитного договору (автопролонгація) від 01.11.2021 р. кредитний договір було автопролонговано, в зв`язку з цим строк користування кредитом було продовжено на 20 (двадцять) календарних днів, тобто до 21.12.2021 р.

Умови кредитного договору відповідачкою не виконувались внаслідок чого утворилась заборгованість, а саме заборгованість за тілом кредиту у розмірі 20 000,00 грн., та нараховані відсотки у розмірі 32 855, 00 грн.

05.01.2022 р. між ТОВ «СС ЛОУН» та ТОВ «Фінфорс» укладено договір факторингу №6, і останній став новим кредитором та отримав право вимоги до відповідачки за вказаним кредитним договором.

Як вбачається з витягу з реєстру прав грошових вимог - сформований станом на дату звернення до суду ТОВ «СС ЛОУН» 05.01.2022 р. відступило на користь ТОВ «Фінфорс» право вимоги за кредитним договором 1612021-А від 23.09.2021 р. на загальну суму 52855 грн. Про відступлення прав вимоги відповідачку 05.01.2022 р. було повідомлено на її електронну пошту.

Представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором 335865-М від 25.07.2021 р. у розмірі 12 507,30 грн., суму сплаченого судового збору у розмірі 2684 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн.

Норми закону, які підлягають до урахування та застосування при постановленні рішення.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Ст. 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Суд вважає, що відповідно до ст.512 ЦК України до позивача правомірно перейшло право вимоги за вказаними договором позики, а тому заборгованість підлягає до стягнення на його користь.

Щодо презумпції правомірності правочину, то суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом.

Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2- 383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що «стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідачка не оспорювала правочин, не надала суду доказів на спростування укладеного правочину; не надала суду рішення, яким би була спростована презумпція правочину.

Висновки суду.

Наявність підписаного сторонами кредитного договору свідчить про бажання його учасників укласти договір та розуміння його змісту, таке укладення відповідало внутрішній волі сторін, жодна з них не примушена до укладення такого договору.

Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши грошові кошти відповідачці, проте відповідачка свої зобов`язання за договором не виконувала, внаслідок чого утворилась заборгованість.

За наведеного позов підлягає до задоволення.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує та зазначає про наступне.

Норми ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначають, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Понесені позивачем судові витрати (сплата судового збору у сумі 3028 грн. 00 коп.) повинні бути стягнуті з відповідачки на користь позивача. Також, позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь понесені витрати на правову допомогу у розмірі 7 000 грн.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

При дослідженні доказів щодо виду і розміру судових витрат, пов`язаних з понесеними витратами на правову допомогу суд вважає, що до відшкодування підлягають заявлені позивачем 7 000 грн. витрат на правову допомогу.

Частиною 8 ст.141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Вимога про відшкодування витрат на правову допомогу була заявлена при поданні позовної заяви до суду, тобто позивач (його представник) дотрималися порядку подачі заяви про ухвалення додаткового рішення суду щодо розподілу судових витрат. Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача на підтвердження факту понесення витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги в суді, одночасно із позовною заявою було подано копію ордеру на надання правничої допомоги, копію договору про надання професійної правничої допомоги від 11 березня 2024 року, копію додатку № 31 до договору про надання професійної правничої допомоги № б/н від 11 березня 2024 року від 05 вересня 2024 року, копію акту прийому-передачі наданих послуг за договором про надання професійної правничої допомоги №б/н від 11.03.2024 року та Додатком № 31 від 05.09.2024 року до договору про надання професійної правничої допомоги № б/н від 11.03.2024 р. з описом виконаних робіт, копію платіжної інструкції № 4411 від 06 вересня 2024 р., що у свою чергу підтверджує факт понесених позивачем витрат.

Витрати, що були понесені позивачем у розмірі 7 000 грн., є співмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, затраченим ним часом на надання таких послуг, та відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Відповідно до висновків об`єднаної палати Верховного суду, викладеної у Постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, викладеної у постанові Верховного Суду від 25.05.2021 року у справі № 910/7586/19: " Однією з основних засад (принципів) судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалено судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного кодексу). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захистити у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору".

Таким чином, ТОВ "Фінфорс" реалізувало свої права на відшкодування витрат на адвокатські послуги, які вони змушені були нести у суді у зв`язку з недобросовісною поведінкою відповідачки по відношенню до взятих на себе зобов`язань.

Оскільки матеріалами справи в безспірному порядку підтверджується факт отримання позивачем правової допомоги адвоката та понесення ним витрат при розгляді Рівненським районним судом Рівненської області справи, було дотримано процесуального порядку щодо подання заяви про стягнення судових витрат та надані докази про розмір таких витрат, які є обґрунтованими та пропорційними до предмета спору, то за таких обставин суд вважає за необхідне задоволити цю вимогу.

За наведеного наявні підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача як судового збору в сумі 3028 грн., так і витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 263-265, 280 - 284 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНФОРС"до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» заборгованість за кредитним договором № 1612021-А від 23.09.2021 року у розмірі 52 855 грн. з яких: 20 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 32855 грн. - нараховані відсотки; судові витрати (сплата судового збору) - 3 028 грн., витрати на професійну правничу допомогу - 7 000 грн., а всього 62 883 (шістдесят дві тисячі вісімсот вісімдесят три) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Позивач має право подати апеляційну скаргу на рішення суду до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, або безпосередньо до Рівненського апеляційного суду. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ТОВ «ФІНФОРС» (код ЄРДПОУ 41717584, адреса: 01042, вул. Іоанна Павла ІІ, буд.4/6, корпус В, каб. 508-2, м. Київ).

Відповідачка: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована АДРЕСА_1 ).

Суддя Красовський О.О.