Провадження № 2/344/4604/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Устинської Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Саюк Назар Володимирович до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Саюк Назар Володимирович звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи позов тим, що 28.01.2016 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу у сторін народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначив, що позивач та відповідач фактично припинили стосунки, разом не проживають. Дочка залишилася проживати з матір`ю та знаходить на повному її утриманні. Батько дитини на даний час проживає в Канаді, та працює водієм лінійного транспорту. Отже має фінансову спроможність сплачувати аліменти. Відповідач є здоровою та працездатною особою, інших осіб на утриманні не має. А тому, вважає за доцільне стягувати аліменти з відповідача на її користь на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 12 000 грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття.

Представник позивачки в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій розгляд справи просив проводити у їх відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву, у якій щодо задоволення позовних вимог не заперечив.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 28.01.2016 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.4).

Згідно копії свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 виданого 01.07.2016 року сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .(а.с.6).

Відповідно до листа працевлаштування, відповідач ОСОБА_4 працює водієм лінійного транспорту та перевозить вантажі по Канаді та Сполучених Штатах Америки (а.с.14).

Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч. 2 ст. 51 Основного Закону - батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до положень Конвеції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991р.) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.

Відповідно до положень ч.8 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При вирішенні даного спору суд враховує те, що неповнолітня дочка проживає та перебуває на утриманні у матері, відповідач є молодою та фізично здоровою людиною, інших утриманців у нього не має.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину визначається Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік.

Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини.

При цьому, статтею 184 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до висновку Верховного Суду, висловленого в постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 459/2181/17, який підлягає врахуванню судом першої інстанції відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку суперечить вимогам сімейного законодавства.

Отже, аналізуючи положення статті 182 та 184 СК України слід дійти висновку, що, під час ухвалення судового рішення у справі про стягнення аліментів, визначених позивачем у твердій грошовій сумі, суд зобов`язаний враховувати, щоб розмір аліментів у твердій грошовій сумі не був меншим мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку, й у разі визначення позивачем твердої грошової суми у меншому розмірі ніж вказана гарантія, ухвалити рішення, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який буде відповідати вказаному гарантійному розміру, передбаченому абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для дітей дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень.

Враховуючи, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов слід задоволити та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі по 12 000 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повнолітня. Такий розмір аліментів буде відповідати інтересам дитини та зможе забезпечити йому належний фізичний та духовний розвиток, не порушуватиме прав відповідача та норм чинного законодавства.

Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Тому стягнення аліментів слід розпочати з дня коли позивач звернулась із позовом до суду, з 28.10.2024 року.

Що стосується вимоги позивачки про стягнення витрат на правову допомогу, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно вимог ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).

17.10.2024 року між адвокатом Саюк Н.В. та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги №97/2024 (а.с. 17-20).

Відповідно до акту здачі-приймання наданих послуг загальна вартість наданих послуг складає 10 000 грн. (а.с.24).

Відповідно до довідки про сплату вартості правничої допомоги, позивачкою 28.10.224 року оплачено адвокату Саюку Н.В. вартість надання правової допомоги у справі про стягнення аліментів у сумі 10 000 грн. (а.с.23).

Отже, суд приходить до висновку, що дані витрати мали місце, є обгрунтованими, а тому з відповідача слід стягнути на користь позивачки понесені нею судові витрати в розмірі 10 000,00 грн. за надання правової допомоги.

Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

А тому з відповідача слід стягнути в дохід держави 1211 грн. 20 коп. судового збору.

На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України Про охорону дитинства, п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", ст. 133, 141, 247 Цивільного процесуального кодексу України, керуючись ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Саюк Назар Володимирович до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задоволити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 аліменти в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно в розмірі по 12 000 (дванадцять тисяч ) гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття.

Стягнення аліментів розпочати з 28.10.2024 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 10 000 грн. витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 - на користь держави з зарахуванням на рахунок UA0026001, отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106 - 1211 грн. 20 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 21.11.2024 року.

Суддя Пастернак І.А.