Справа № 954/1325/24
Номер провадження 2-з/954/20/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 рокусмт Нововоронцовка

Суддя Нововоронцовського районного суду Херсонської області, розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення нікчемності заповіту,-

встановив:

У провадження суду надійшла справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення нікчемності заповіту.

Разом із позовною заявою позивачка звернулася до суду з заявою, якою просила забезпечити зазначений вище позов шляхом заборони видавати приватному нотаріусу Бериславського районного нотаріального округу Херсонської області Виноградовій Наталії Миколаївни свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 до закінчення розгляду справи по суті та набрання рішенням суду законної сили.

Заява обґрунтована тим, що предметом позову у зазначеній вище справі є встановлення факту нікчемності заповіту. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її баба ОСОБА_4 . На її майно відкрилась спадщина. До складу спадщини входить земельна ділянка кадастровий номер :04:001:0595 площею 11.3381 га. Спадкоємцями ОСОБА_4 за законом на час її смерті були два спадкоємці першої черги за законом : її син, ОСОБА_3 , та мав бути син ОСОБА_5 ( батько заявниці), однак останній помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , тому замість сина померлої вона є спадкоємцем першої черги за законом за правом представлення. Заявниці невідомо, чи подавав ОСОБА_3 заяву про прийняття спадщини. Вона в грудні 2022 року подала заяву про прийняття спадщини до Десятої Київської державної нотаріальної контори. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , його спадкоємницею є дружина ОСОБА_2 , однак їй невідомо, чи подавала вона заяву про прийняття спадщини після смерті чоловіка. Їй невідомо, чи подавала вона заяву про прийняття спадщини, однак, як спадкоємниця першої черги за законом після смерті чоловіка, вона може бути визнана спадкоємницею на майно ОСОБА_3 , до складу якої може входити майно його померлої матері, ОСОБА_4 , у разі, якщо ОСОБА_6 її прийняв. В травні 2024 року вона звернулась до десятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак, нотаріус не видала відповідне свідоцтво, надавши у відповідь листа, в якому повідомила про те, що ОСОБА_4 зробила заповіт на іншу особу, вказала, що вона не є спадкоємцем за заповітом та не є спадкоємцем на обов`язкову долю. Заявниця зазначила, що до ухвалення рішення по даній справі відповідачка ОСОБА_2 може стати власником земельної ділянки після відповідного оформлення щодо прийняття спадщини може в подальшому розпорядитися нею, що в свою чергу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у майбутньому у разі задоволення позову.

Учасники справи у судове засідання не викликались відповідно до правил ч.1 ст. 153 ЦПК України.

Суд, вивчивши доводи поданої заяви та матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи унеможливлення виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

В п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», роз`яснено: особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовим обмеженням заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.4 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Згідно заявлених вимог, позивач просить суд встановити нікчемність заповіту. Зі змісту позовної заяви вбачається, що заявниці не відомо, чи подавала заяву про прийняття спадщини та чи приймала відповідачка спадщину після смерті свого чоловіка; чи подавав заяву та чи приймав спадщину померлий чоловік відповідачки після смерті матері; відсутні будь-які дані про подачу заяви про прийняття спадщини самою заявницею після смерті бабусі. Відсутні будь-які дані щодо змісту заповіту бабусі, дані про осіб, які спадкують майно після смерті чоловіка відповідачки та в цілому можливого порушення прав позивачки відповідачкою.

Відсутність вказаних даних унеможливлює встановлення судом обсягу порушених прав, змісту заповіту та встановлення співмірності заходів забезпечення позову, про які просить заявниця, із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Крім того, стороною позивача не надано жодного доказу на підтвердження того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 149, 150, 260 ЦПК України, суддя, -

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення нікчемності заповіту заяву відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею

(частина 2 статті 261 ЦПК України).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду (частина 1 статті 353, стаття 355 ЦПК України).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (стаття 354 ЦПК України).

СуддяО.В. Гончаренко