Справа № 727/6850/24
Провадження № 2-о/727/308/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року Шевченківський районний суд м.Чернівці в складі:

головуючого судді Одовічен Я.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Гелка А.С.,

заявника: ОСОБА_1 ,

представника заявника: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Чернівці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно заінтересованої особи ОСОБА_3 .

У заяві вказує, що вони із заінтересованою особою ОСОБА_3 познайомились у 2021 році, будучи студентами 307 групи І курсу, Факультету математики та інформатики Чернівецького національного університету ім.Ю.Федьковича.

У березні 2023 року ОСОБА_3 запропонував їй товаришувати, а згодом зустрічатися. Проте, спочатку вона йому відмовила.

Із часом ОСОБА_3 увійшов до неї у довіру і вони почали зустрічатись. Після цього, поступово, ОСОБА_3 почав контролювати її життя, що полягало в забороні спілкуватися з колишніми однокласниками, які навчаються в університеті, переглядав інформацію у її мобільному телефоні, заволодів паролями від її соціальних мереж та телефону, переслідував, встановивши додаток щодо відстежування геолокації.

Зазначає, що у липні 2023 року ОСОБА_3 запросив її до себе в гості, за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , де, під час спровокованого ним конфлікту, наніс їй удар кулаком у ділянку правого плеча, чим заподіяв їй легкі тілесні ушкодження.

Також, зазначила, що у серпні 2023 року ОСОБА_3 допустив по відношенню до неї словесні образи, приниження гідності, залякування, спрямовані на обмеження її волевиявлення. Під час вказаного інциденту ОСОБА_3 вдарив її в обличчя.

Вона пробачала ОСОБА_3 зазначені діяння фізичного насильства, однак останній продовжував її принижувати, ображати нецензурними словами, забороняв спілкуватися з друзями та родичами, а також забороняв їй приймати ліки від залізодефіцитної анемії.

У заяві посилається на те, що у грудні 2023 року вона вирішила припинити стосунки з ОСОБА_3 , проте він почав надсилати їй нав`язливі СМС-повідомлення, переслідував її під час перебування в університеті (навіть у жіночій вбиральні). Наполягав, щоб вони продовжили зустрічатись.

За допомогою мобільного застосунку геолокації ОСОБА_3 систематично визначав її місце знаходження, переслідував її, погрожував застосуванням фізичного насильства по відношенню до її батьків, чим спричинив їй емоційну невпевненість та переконав у нездатності захистити себе.

Зазначила, що побоюючись за свою безпеку та безпеку своїх батьків, перебуваючи під психологічним тиском ОСОБА_3 , вона вимушена була отримати споживчий кредит в «Приватбанку» на суму 15000 гривень. Після цього, ОСОБА_3 по відношенню до неї став люблячим та уважним.

На початку 2024 року вони почали проживати разом за адресою: АДРЕСА_2 .

Під час спільного проживання заявник постійно страждала від домашнього насильства з боку ОСОБА_3 . Насильство проявлялося у застосуванні по відношенню до неї фізичного насильства, застосуванні нецензурної лексики образливого характеру, у погрозах фізичного насильства на адресу членів її родини.

13.02.2024 року за місцем спільного проживання на орендованій квартирі, за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_3 застосував відносно неї психологічне насильство у вигляді нецензурної лексики образливого характеру. У зв`язку із вказаною подією вона звернулась до поліції та відносно кривдника ОСОБА_3 було винесено терміновий заборонний припис серії АА №379138 від 13.02.2024 року.

У подальшому, 13.06.2024 року близько 02 год. 00 хв. за місцем спільного проживання в АДРЕСА_2 ОСОБА_3 застосував відносно неї фізичне насильство у вигляді нанесення ударів ногою в грудну клітку, штовхав та тягнув за волосся, чим спричинив їй фізичний біль. По даному факту вона звернулась за медичною допомогою в травмпункт ЧЛШМД, де було встановлено діагноз «забій грудної клітки».

Зазначила, що, навіть, після вказаних дій ОСОБА_3 , за місцем їх спільного проживання, продовжував вчиняти діяння фізичного, психологічного та сексуального насильства, а саме: не дозволяв їй лягати спати в нічний час доби, без причин наносив їй ляпаси та стусани, неодноразово вчиняв по відношенню до неї дії сексуального насильства у неприродній формі, намагався встановити контроль у репродуктивній сфері.

23.06.2024 року близько 06 год. 00 хв., перебуваючи за місцем спільного проживання у стані сп`яніння, ОСОБА_3 внаслідок нелюдського поводження, що спричинило їй фізичні та душевні страждання, в ході виниклого конфлікту через побоювання розголосу доказів своєї причетності до скоєння домашнього насильства, розбив ногою її мобільний телефон, після чого почав її штовхати та намагався її душити. Однак, вона змогла втекти від нього на вулицю та благала людей про допомогу. При цьому, вона була без верхнього одягу.

По даному факту ОСОБА_1 повторно звернулась до працівників поліції, які повторно винесли відносно ОСОБА_4 заборонний терміновий припис строком на 10 діб, згідно якого ОСОБА_3 в період з 07 год. 50 хв. 23.06.2024 року по 07 год. 50 хв. 03.07.2024 року зобов`язано залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи ( АДРЕСА_2 ); заборонено на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи ( АДРЕСА_2 );заборонено у будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_1 .

Проте, ОСОБА_3 нехтує вжитими заходами припису та продовжує далі вчиняти дії, які спричиняють емоційну невпевненість та завдають шкоди її психічному здоров`ю.

Внаслідок систематичного її переслідування ОСОБА_3 , вона почала страждати безсонням та розладом адаптації.

Просить видати обмежувальний припис у вигляді заходів тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 строком на шість місяців, яким заборонити йому особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та у будь-який спосіб спілкуватися із нею; заборони наближатися до ОСОБА_1 ближче ніж на 100 метрів до місця її проживання, а також ближче ніж на 20 метрів у місці її навчання.

Ухвалою суду від 04.07.2024 року провадження у справі було відкрито.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 заяву підтримали в повному обсязі, обґрунтовуючи доводами, аналогічно викладеним у заяві, просили заяву задовольнити. Заявниця зазначила, що боїться за своє життя. Просила заяву задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилися. Від представника заявника надійшло заперечення на заяву про обмеження обмежувального припису, в якому просив у задоволенні заяви відмовити. Заперечення обґрунтоване тим, що заява про видачу обмежувального припису не мотивована і не підтверджена жодним належним та допустимим доказом на підтвердження вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства щодо ОСОБА_1 .

Вказав, що обставини, викладені в заяві ОСОБА_1 , не відповідають обставинам справи, оскільки ОСОБА_3 ніколи не ображав ОСОБА_1 . Вони раніше зустрічались, після чого сторони мирно розійшлись.

На даний час між ними виникла конфліктна ситуація, що не є домашнім насильством. Сам факт звернення ОСОБА_1 до органів поліції щодо вчинення домашнього насильства без належних та допустимих доказів, що підтверджують такі дії, не є достатнім підтвердженням такого насильства.

У задоволенні заяви просив відмовити та провести її розгляд у їх відсутність.

Свідок ОСОБА_6 суду показала, що 23.06.2024 року біля 06 год. 00 хв. вранці їхала на власному авто по вул. Рівненській м. Чернівці. На вулиці вона побачила роздягнуту та босу дівчину, як пізніше з`ясувалось ОСОБА_1 , яка перебігала дорогу. Вона зупинилась та посадила її до себе в машину. Дівчина сказала, що її переслідує хлопець, з яким вона проживає, б`є її та погрожує, попросила відвезти до батьків. Хлопець, про якого розповідала дівчина, біг за її автомобілем, намагаючись наздогнати. У нього була перев`язана рука.

Свідок ОСОБА_7 суду показала, що заявниця її донька. ОСОБА_3 навчається з донькою на одному факультеті в університеті. Вони зустрічались та проживали разом. Пізніше їй стало відомо, що ОСОБА_3 неодноразово застосовував відносно доньки фізичне та психологічне насильство. Вперше він її побив у липні минулого року, однак донька його пробачила. Останнім часом вона була залякана, майже із нею не спілкувалась. Як пізніше з`ясувалось, ОСОБА_3 забороняв ОСОБА_1 спілкуватись із батьками, погрожуючи, що вб`є їх, розбив її мобільний телефон, на якому донька зберігала інформацію про застосування відносно неї насильства. 23.06.2024 року донька зателефонувала їй з чужого телефону та попросила допомогти. ЇЇ привезла додому незнайома жінка роздягнутою. Донька сказала, що ОСОБА_4 душив її та зґвалтував. Тоді ж ОСОБА_3 прибіг до них додому, стукав у двері, хотів спілкуватись із донькою, у зв`язку з чим вони вимушені були викликати поліцію. Наразі донька спостерігається у психолога, їй виставлено діагноз «Розлад адаптації» та призначено лікування.

Свідок ОСОБА_8 суду показав, що являється батьком ОСОБА_9 . Вона зустрічалась із ОСОБА_3 , який неодноразово бив її, забороняв із ними спілкуватись. Донька боїться сама виходити на вулицю, на даний час проходить курс лікування.

Суд, заслухавши пояснення заявниці та її представника ОСОБА_2 , покази свідків, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, приходить до наступних висновків.

Зокрема, судом встановлено, що 13.02.2024 року відносно ОСОБА_3 винесено терміновий заборонний припис, строком на 3 доби з 06 год. 50 хв. 13.02.2024 року по 06 год. 50 хв. 16.02.2024 року, згідно якого застосовані такі заходи термінового заборонного припису: заборона у будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_1 (а.с.20).

23.06.2024 року відносно ОСОБА_3 повторно винесено терміновий заборонний припис, строком на 10 діб з 07 год. 50 хв. 23.06.2024 року по 07 год. 50 хв. 03.07.2024 року, згідно якого застосовані такі заходи термінового заборонного припису: зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи ( АДРЕСА_2 ); заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи ( АДРЕСА_2 );заборона у будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_1 (а.ч.21).

Також, як вбачається з відповіді ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області №Х-23аз/123/39/04-2024 від 01.07.2024 року, відповідно до даних ІКС ПІНП, упродовж 2023-2024 років, на спец лінію «102» ГУНА в Чернівецькій області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої в АДРЕСА_3 зверталась 2 рази, а саме: 1)13.02.2024 року, о 06 год. 08 хв. виникла словесна суперечка з співмешканцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стосовно останнього було винесено ТЗП АА 379138 від 13.02.2024 року. Дана подія зареєстрована в єдиному обліку Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області №4765 від 13.02.2024 року; 2) 23.06.2024 року о 07 год. 00 хв. з приводу вчинення домашнього насильства її співмешканцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стосовно нього було складено адміністративний протокол серії ВАД №356667 за ч.1 ст.173-2 КпАП України, та винесено ТЗП АА 380366 від 22.06.2024 року. Дана подія зареєстрована в єдиному обліку Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області №23105 від 26.06.2024 року.

Відповідно до акта судово-медичного дослідження (обстеження) №372 від 10.07.2023 року, на підставі заяви громадянки ОСОБА_1 від 10.07.2023 року за №б/н в приміщенні відділу потерпілих, звинувачених та інших осіб Чернівецького обласного бюро судово-медичної експертизи лікарем судово-медичної експертизи ОСОБА_10 , міським судово-медичним експертом, який має 22 роки експертного стажу, 1-го кваліфікаційного класу судово-медичних експертиз, було оглянуто заявницю. При проведенні судово-медичного обстеження у ОСОБА_1 виявлено наступні тілесні ушкодження: синці по зовнішній поверхні правого плеча у верхній третині в кількості 2-х. Виявлені тілесні ушкодження виникли в результаті дії твердих тупих предметів, по строку та обставинам можуть відповідати вказаному зі слів ОСОБА_1 , і відносяться до легких тілесних ушкоджень. Зі слів, 09.07.2023 року близько 23 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_4 була побита Житарюком Едуардом, який в ході словесного конфлікту наніс удар кулаком в ділянку правого плеча, внаслідок чого вдарилась об косяк дверей правим плечем, не падала. Свідомість не втрачала. За медичною допомогою не зверталась (а.с.12).

Окрім того, згідно дублікату довідки від 15.06.2024 року, встановлено, що 15.06.2024 року у ОСОБА_1 було діагностовано: забій грудної клітки (а.с.14).

26.06.2024 року лікарем-психіатром ОСОБА_11 ОСОБА_1 було поставлено діагноз «розлад адаптації» та призначено лікування (а.с.23).

Також, судом встановлено, що ОСОБА_1 є студенткою Чернівецького національного університету ім.Ю.Федьковича, факультет математики та інформатики, денна форма навчання, термін навчання до 30.06.2025 року (а.с.11). Зі слів заявниці, вони із ОСОБА_3 є однокурсниками та навчаються в одній групі.

Із дослідженого судом відео-, аудіо- запису розмови, що відбулась 25.06.2024 року між подругою заявниці ОСОБА_12 та ОСОБА_3 , останній просив ОСОБА_12 організувати йому зустріч із ОСОБА_1 , таємно для неї, оскільки хоче продовжувати стосунки із нею.

Відповідно до правил ст.350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів - осіб, які постраждали від такого насильства.

Частиною 2 ст.3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дія або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п.14 ч.1 ст.1 цього Закону психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (п.17 ч.1 ст.1 Закону).

Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Пунктом 7 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Частиною 2 ст. 26 вказаного Закону передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Згідно ч.4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Відповідно до ч.3 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У п.9 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до ч.1 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків.

Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність.

Таким чином, під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису необхідно встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

З урахуванням встановлених судом обставин, суд вважає доведеним факт того, що ОСОБА_1 піддавалася різним формам домашнього насильства та враховуючи те, що ОСОБА_3 продовжує вчиняти дії, спрямовані на влаштування зустрічі та подальшого спілкування із заявницею, зокрема за допомогою спільних знайомих, приходить до висновку, що наявні ризики продовження у майбутньому домашнього насильства.

Згідно з ч.4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 зроблено висновок, що враховуючи положення Закону № 2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

При вирішенні питання застосування заходів тимчасового обмеження прав особи щодо заборони перебувати у місці проживання - перебування заявника, а також щодо заборони наближатися на визначену відстань до місця проживання заявника, суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність втручання у права і свободи особи, враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 28 квітня 2020 року по справі №754/11171/19. Також Верховний Суд у зазначеній постанові зробив висновок, що тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом №2229-VIII, є легітимним заходом втручання у права та свободи особи.

З огляду на встановлені судом обставини щодо наявності психологічного/фізичного насильства, яке чинить ОСОБА_3 щодо співмешканки ОСОБА_1 , існування між сторонами неприязних відносин, а також наявності факту переслідування ОСОБА_3 ОСОБА_1 , винесення тимчасового заборонного припису відносно ОСОБА_3 , суд приходить до висновку, що існує реальна ймовірність повторного вчинення домашнього насильства кривдником, а тому заявник, яка є жертвою такого насильства, потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Тому для забезпечення ефективного захисту слід застосувати обмежувальний припис шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, встановлених ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», зокрема, заборонити ОСОБА_3 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та у будь-який спосіб спілкуватися із нею; заборони ОСОБА_3 наближатися до ОСОБА_1 ближче ніжна 100 метрів до місця її проживання, а також, враховуючи те, що вони навчаються на одному факультеті ЧНУ ім.Ю.Федьковича, враховуючи право ОСОБА_3 на здобуття вищої освіти, ближче ніж на 07 метрів у місці її навчання.

Відповідно до вимог ч.3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи відносяться за рахунок держави.

Згідно ч.4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

На підставі викладеного та керуючись ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст.ст.12, 76, 78, 80, 81, 89, 128, 258, 263-265, 268, 350-1 - 350-8 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Видати обмежувальний припис у вигляді заходів тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), поклавши на нього на строк шість місяців такі обов`язки:

- заборонити ОСОБА_3 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та у будь-який спосіб спілкуватися із нею;

- заборони ОСОБА_3 наближатися на визначену відстань 100 метрів до місця проживання (перебування) постраждалої особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: за адресою: АДРЕСА_3 ;

- заборони ОСОБА_3 наближатися на визначену відстань 07 метрів у місці навчання постраждалої особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: Факультет математики та інформатики Чернівецького національного університету ім.Ю.Федьковича, що розташований за адресою: м.Чернівці, вул.Університетська, 28.

Строк дії обмежувального припису рахувати з дня ухвалення рішення.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Копії рішення суду вручити учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після його проголошення.

Учасникам справи, які не були присутні у судовому засіданні, копію рішення суду надіслати рекомендованим листом з повідомленням про вручення негайно, але не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити Чернівецький районний відділ поліції ГУНП в Чернівецькій області для взяття ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на профілактичний облік, Чернівецький національний університет ім.Ю.Федьковича для врахування при організації навчального процесу, а також відповідні органи виконавчої влади за місцем проживання заявника.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення буде складено 10.07.2024 року.

Суддя: Одовічен Я.В.