Справа № 575/87/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2024 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого Плотникової Н.Б.

при секретарі Логвиненко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Охтирка справу за позовом

ОСОБА_1

до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК»,

треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Закорко Вадим Вікторович

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, стягнення безпідставно набутих коштів,

ВСТАНОВИВ:

30.01.2024 р. до суду надійшла позовна заява представника позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, стягнення безпідставно набутих коштів, в якому просить: визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 24.12.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. та зареєстрований в реєстрі за №49318, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (далі АТ «ПУМБ») заборгованості у розмірі 48193,43 грн; стягнути з АТ «ПУМБ» на користь ОСОБА_1 в порядку повернення стягнутого за виконавчим написом нотаріуса 10722,02 грн, а також стягнути судові витрати.

Позовні вимоги мотивує тим, що 24.12.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №49318, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором №201 від 16.03.2019 в сумі 48193,43 грн. 25.01.2022 р. на підставі вказаного виконавчого напису було відкрито виконавче провадження, за яким з позивача у рахунок заборгованості було стягнуто на користь відповідача 10722,02 грн. Вважає цей виконавчий напис нотаріуса незаконним, так як він винесений з порушенням законодавчої процедури вчинення виконавчих написів, вказана у виконавчому написі заборгованість не є безспірною, нотаріально посвідчений договір не укладався, що і стало підставою для звернення до суду.

01.02.2024 р. від представника відповідача надійшла заява про визнання позовних вимог в порядку ст. 206 ЦПК України, в якій відповідач зазначає про визнання позовних вимоги та просить стягнути з товариства на користь позивача 50% відсотків сплаченого позивачем судового збору.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, представник позивача подав заяву про розгляд справи без їх участі, наполягає на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Треті особи у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку, заяв про відкладення розгляду справи не надавали, правом на подання пояснень не скористалися.

В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, врахував позицію сторін, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Установлено, що 24.12.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №49318, про стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором №201 від 16.03.2019 р., укладеним ним із АТ «ПУМБ», заборгованість за вказаним кредитним договором за період з 29.05.2021 р. по 21.11.2021 р. в сумі 47943,43 грн, з них: 6792,84 грн заборгованість за сумою кредиту, 9128,35 грн заборгованість за процентами; 30552,57 грн строкова заборгованість за сумою кредиту; 1469,67 грн строкова заборгованість за процентами, а також стягнення 250,00 грн за вчинення виконавчого напису (а.с. 12).

На підставі вищевказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Закорко В.В. 25.01.2022 р. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №68358630, в межах якого 31.01.2022 р. винесено постанову про звернення стягнення на доходи ОСОБА_1 , які він отримує у регіональній філії «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця», ПП «Яблучне 2019», із зобов`язанням здійснювати відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства на користь стягувача у розмірі 20% від всіх видів доходу до виплати загальної суми боргу 53502,78 грн (з урахуванням основної винагороди приватного виконавця та витрат на проведення виконавчих дій) (а.с. 11, 13).

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. №296/5 (далі Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (пп. 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Згідно з пп. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка піддягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (пп. 2.2 п. 2 Глави 16 розділу II Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (пп. 2.3 п. 2 Глави 16 розділу II Порядку).

Згідно з пп. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.1999 р. №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі №826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п. 1 та п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 р. визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, зазначена постанова набула законної сили, при цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб, у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття».

Виконавчий напис нотаріуса, відповідно до якого стягнуто заборгованість з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ», вчинений 24.12.2021 р. При цьому, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. керувався розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Разом із тим «Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», який затверджений постановою КМУ від 29.06.1999 р. №1172 в не скасованій рішенням суду частині не передбачає права нотаріуса вчиняти виконавчі написи на підставі кредитних договорів, які нотаріально не посвідчені.

Суду не надано доказів, що серед документів наданих фінансовою установою нотаріусу для вчинення виконавчого напису був наявний оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку.

Яка вказала Велика Палата Верховного Суду, наведена у пп. 2.3 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку норма спрямована на фактичне повідомлення іпотекодавця/боржника, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення на його майно. Тому повідомлення іпотекодавця/боржника слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення, (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 р., справа № 645/1979/15-ц).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Суду не надано належних та допустимих доказів отримання ОСОБА_1 будь-яких повідомлень-претензій про існуючу заборгованість за кредитним зобов`язанням, що надсилалась в установленому порядку. Тому відсутні підстави для висновку про безспірність вимог кредитора.

Вказане узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 12.03.2020 р. у справі №757/24703/18-ц (провадження №61-12629св19), від 15.04.2020 р. у справі №158/2157/17 (провадження №61-14105св18), а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 р. у справі №910/10374/17 (провадження №12-5гс21).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

З відповіді приватного виконавця виконавчого округу Сумської області від 22.01.2024 р. №2087 вбачається, що при примусовому виконанні виконавчого напису №49318 від 24.12.2021 р. з боржника ОСОБА_1 було стягнуто 12284,22 грн, з яких: 1072,20 грн в рахунок основної винагороди приватного виконавця; 10722,02 грн на користь стягувача АТ «ПУМБ»; 240 грн витрат виконавчого провадження; 250 грн стягувачу АТ «ПУМБ» як повернення авансового внеску (а.с. 14).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі (ч. 1 ст. 1213 ЦК України).

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку із безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту.

Отже, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення глави 83 застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.

Підставою стягнення коштів з позивача був виконавчий напис нотаріуса, який вчинений з порушенням чинного законодавства та підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, тобто підстава набуття коштів на виконання виконавчого напису нотаріуса від 24.12.2021 р. АТ «ПУМБ» відпала. Таким чином, кошти, стягнуті приватним виконавцем в порядку примусового виконання за виконавчим написом, який визнаний таким, що не підлягає виконанню, підлягають поверненню.

Наведене узгоджується також з правовою позицією Верховного Суду, що викладена в постанові від 08.09.2021 р. №201/6498/20 провадження №61-88св21.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що кошти в сумі 10722,20 грн, стягнуті за виконавчим написом на користь відповідача, підлягають стягненню з останнього на користь позивача.

Таким чином, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вирішуючи позов у межах заявлених вимог, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи наявність підстав для задоволення позову, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень глави 8 ЦПК України.

Так положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надані: договір про надання правничої допомоги від 12.01.2024 р. з додатком до нього про надання правничої допомоги адвокатом Сумцовим Є.С., відповідно до якого сторони дійшли згоди щодо порядку оплати наданої правової допомоги з розрахунку 1500,00 грн за 1 год. витраченого часу адвокатом на виконання наданого йому клієнтом доручення. За виконання доручення у справі клієнт зобов`язується сплатити адвокату кошти (гонорар) в загальній сумі 9000,00 грн; акт приймання-передачі наданих послуг від 02.02.2024 р. №1; фіскальний чек від 02.02.2024 р. про оплату 9000,00 грн (а.с. 42 зворот -45).

Оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката, суд виходить з наступного.

У детальному описі виконаних робіт адвокатом Сумцовим Є.С. зазначено, що ним здійснено наступну роботу: - надання адвокатом консультації щодо спору, вивчення та юридичний аналіз чинного законодавства та судової практики у сфері стягнення заборгованості на підставі вчинення нотаріусами виконавчих написів, узгодження правової позиції з клієнтом, підготовка позовної заяви, заяви про забезпечення позову на загальну суму 7500,00 грн, з розрахунком загалом витраченого часу 5 год.; підготовка адвокатського запиту в інтересах клієнта до приватного виконавця Закорко В.В. та аналіз отриманих документів на суму 750,00 грн, з розрахунку витраченого часу 30 хв.; підготовка заяви про розподіл судових витрат на суму 750,00 грн з розрахунку витраченого часу 30 хв.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З огляду на викладене, враховуючи обставини справи, надані стороною позивача докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, а також враховуючи, що дана цивільна справа не є справою значної складності, об`єм виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) є незначним, суд дійшов висновку, що заявлений стороною позивача розмір вартості послуг за правничу допомогу у загальній сумі 9000,00 грн є завищеним і неспівмірним із предметом даного позову, в зв`язку з чим наявні підстави для застосування положень ч. 5 ст. 137 ЦПК України щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 3000,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача.

Крім того, при подачі до суду позовної заяви та заяви про забезпечення позову позивачем був сплачений судовий збір в сумі 3028,00 грн (а.с. 1, 17).

Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, враховуючи повне визнання позову відповідачем та наявність підстав для задоволення позовних вимог, позивачеві підлягає поверненню з державного бюджету 1514,00 грн, а 1514,00 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню з відповідача в рахунок відшкодування судових витрат 4514,00 грн.

Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 18, 1212, 1213 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», ст.ст. 12, 13, 77-81, 133, 137, 141, 142, 158, 206, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 24 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, зареєстрований в реєстрі за №49318, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» заборгованості в загальній сумі 48193,43 грн згідно з кредитним договором №201 від 16 березня 2019 року.

Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (, вул. Андріївська, 4, м. Київ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) 10722,02 грн (десять тисяч сімсот двадцять дві грн 02 коп.) стягнутих за виконавчим написом №49318 від 24 грудня 2021 року, а також 4514,00 грн (чотири тисячі п`ятсот чотирнадцять грн 00 коп.) в рахунок відшкодування судових витрат, а всього стягнути 15236,02 грн (п`ятнадцять тисяч двісті тридцять шість грн 02 коп.).

Повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з державного бюджету:

- 1211,20 грн (одну тисячі двісті одинадцять грн 20 коп.) судового збору за подання позову, сплачені в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» згідно квитанції №С190-СРМА-МЕ8Е-Р04К від 25 січня 2024 року на рахунок №UA0018546, відкритий в Казначействі України (ел.адм.подат.), код отримувача 37970404, призначення платежу: 101; ; судовий збір за позовом ОСОБА_1 , Великописарівський районний суд Сумської області, ІПН/паспорт НОМЕР_1 ;

- 302,80 грн (триста дві грн 80 коп.) судового збору за подання заяви про забезпечення позову, сплачені в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» згідно квитанції №ККМР-7Н7Р-Е6М6-6ВТР від 25 січня 2024 року на рахунок №UA0018546, відкритий в Казначействі України (ел.адм.подат.), код отримувача 37970404, призначення платежу: 101; ; судовий збір за позовом ОСОБА_1 , Великописарівський районний суд Сумської області, ІПН/паспорт НОМЕР_1 ;

Заходи забезпечення позову, вжиті за ухвалою Великописарівського районного суду Сумської області від 31 січня 2024 року у вигляді зупинення стягнення із ОСОБА_1 на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем 24 грудня 2021 року та зареєстрованого в реєстрі за №49318, яким стягнуто із ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» суми в розмірі 48193,43 грн у виконавчому провадженні №68358630, яке відкрито приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Закорком Вадимом Вікторовичем, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання цим рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду: Н.Б. Плотникова