Провадження № 2/127/1970/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2024 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі судді Дернової В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕДДІВ» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно утримуваних коштів і штрафних санкцій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕДДІВ» звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення коштів та просило стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕДДІВ» грошові кошти в сумі 123 165,16 грн., з яких 70 283,24 грн. безпідставно утримувані кошти, 44 003,38 грн. інфляційні збитки, 8878,54 грн. 3% річних за період з 08.02.2022 року до 26.04.2024 року, мотивуючи позовні вимоги тим, що ОСОБА_1 без достатньої правової підстави (ст. 1212 ЦК України) отримав від ТОВ«МЕДДІВ» 147 000 грн., які у позасудовому порядку повернув лише частково (76 716,76 грн.), що і стало підставою для звернення до суду з позовом.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08.05.2024 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб.

Відповідачем ОСОБА_1 було подано до суду відзив на позовну заяву від 31.05.2024 року, у якому він просив відмовити у задоволенні позову.

Позивачем ТОВ «МЕДДІВ» 04.06.2024 року було подано до суду відповідь на відзив.

Відповідачем ОСОБА_1 04.06.2024 року було подано до суду заперечення.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом установлені такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Правовідносини щодо набуття, збереження майна без достатньої правової підстави врегульовані ст.1212 ЦК України, згідно якої особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно; особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Отже, ст. 1212 ЦК України передбачений такий спосіб захисту як кондикційний позов.

Ознаками кондикційного позову є:

- відповідач набув чи зберіг майно за рахунок позивача;

- набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала;

- річ є такою, що визначена родовими ознаками, у тому числі, грошовими коштами;

- відсутність договірних правовідносин (у тому числі, недійсного договору) між позивачем та відповідачем щодо спірного майна (речові правовідносини);

- не має правового значення: чи вибуло майно з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним; чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події;

- застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних засобів захисту.

Такі ознаки викладені, зокрема, у висновках Верховного Суду (постанова Верховного Суду України від 02.03.2016 року № 6-3090цс15 та постанова Верховного Суду України від 24.09.2014 року № 6-122цс14).

На переконання суду, усі із перелічених вище ознак наявні у спірних правовідносинах.

Натомість, матеріали справи не містять жодного доказу наявності між позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕДДІВ» та відповідачем ОСОБА_1 договірних правовідносин, які випливають з договору позики, у тому числі, з договору поворотної фінансової допомоги (зазначення у призначенні платежу, що відповідний платіж здійснюється на виконання договору поворотної фінансової допомоги не є доказом існування такого договору).

Отже, судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_1 було без достатньої правової підстави одержано від позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕДДІВ» грошові кошти в сумі 147 000 грн. (а.с. 17-19).

Разом з тим, 20.12.2023 року відповідачем ОСОБА_1 було повернуто позивачеві ТОВ «МЕДДІВ» 76 716,76 грн. (а.с. 20-22), а 02.07.2024 року відповідачем ОСОБА_1 було повернуто позивачеві ТОВ «МЕДДІВ» 70 283,24 грн., що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 0.0..1 від 02.07.2024 року.

Таким чином, отримані без достатньої правової підстави грошові кошти у сумі 147 000 грн. відповідачем ОСОБА_1 було повернуто у повному обсязі.

Щодо ст. 625 ЦК України.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі № 760/6938/16-ц, дія статті 625 ЦК України поширюється на всі види грошових зобов`язань незалежно від підстав їх виникнення (договір чи делікт), у тому числі й на позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі статті 1212 ЦК України, внаслідок чого у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних та інфляційні нарахування від простроченої суми відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

Згідно з Прикінцевими та перехідними положеннями ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Отже, 3 % річних, починаючи включно з 24 лютого 2022 року, та інфляційні втрати, починаючи включно з березня 2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, не підлягають стягненню лише з позичальника на користь позикодавця, тобто у договірних правовідносинах, які випливають з договору позики, у тому числі, з договору поворотної фінансової допомоги, а не у спірних правовідносинах, які виникли між сторонами на підставі ст. 1212 ЦК України.

Як вбачається з правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 7 лютого 2024 року у справі № 910/3831/22 (провадження № 12-45гс23), передбачений частиною другою статті 625 ЦК України обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми виникає виходячи з наявності самого факту прострочення, який у цій справі має місце з моменту безпідставного одержання відповідачем грошових коштів позивача.

Як встановлено судом, 21.01.2022 року відповідачем ОСОБА_1 було безпідставно отримано 77 000 грн., 07.02.2022 року 50 000 грн., 03.06.2022 року 10 000 грн., 10.06.2022 року 10 000 грн., 20.12.2023 року відповідачем ОСОБА_1 було повернуто 76 716,76 грн., 02.07.2024 року - 70 283,24 грн.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а тому суд розраховує 3% річних та інфляційні втрати за період з 08.02.2022 року до 26.04.2024 року, тобто в межах позовних вимог (визначеного періоду).

Так, за період з 08.02.2022 року до 03.06.2022 року (грошове зобов`язання - 127 000 грн.) було нараховано 3% річних 1210,85 грн., інфляційні втрати 15 771,93 грн.

За період з 04.06.2022 року до 10.06.2022 року (грошове зобов`язання - 137 000 грн.) було нараховано 3% річних 78,82 грн., інфляційні втрати 0 грн.

За період з 11.06.2022 року до 20.12.2023 року (грошове зобов`язання - 147 000 грн.) було нараховано 3% річних 6741,87 грн., інфляційні втрати 24 731,28 грн.

За період з 20.12.2023 року до 26.04.2024 року (грошове зобов`язання - 70 283,24 грн.) було нараховано 3% річних 737,57 грн., інфляційні втрати 988,97 грн.

Отже, загальний розмір 3% річних 8769,11 грн. та інфляційних втрат 41 492,18 грн. (всього за ст. 625 ЦК України - 50 262,29 грн.

Таким чином, суд доходить до висновку, що необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕДДІВ» 41 492,18 грн. інфляційних втрат та 8769,11 грн. 3% річних, тобто позов підлягає частковому задоволенню.

Крім того, відповідно до вимог ст. 137, 141 ЦПК України, необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕДДІВ» 1235,42 грн. судового збору та 6630 грн. витрат на професійну правничу допомогу, тобто пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позов задоволений на 40,8 %).

Керуючись ст. 13, 81, 137, 141 263-265 ЦПК України, на підставі ст. 625, 1212 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕДДІВ» 41 492,18 грн. інфляційних втрат та 8769,11 грн. 3% річних.

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕДДІВ» 1235,42 грн. судового збору та 6630 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕДДІВ» (м. Київ, вул. Дмитра Луценка, буд. 10; )

СУДДЯ