Справа № 697/1288/24
Провадження № 2/697/572/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

17 жовтня 2024 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Скирди Б.К.,

за участю секретаря судового засідання Васянович Ю.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Канів, Черкаської області цивільну за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі також ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», позивач) звернувся до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , відповідач) про стягнення заборгованості за договором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.06.2021 між позичальником ОСОБА_1 та ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» був укладений кредитний договір № 2824796, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 3 000,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах, визначених пунктами 1.3. - 1.8 кредитного договору.

Відповідно до умов кредитного договору нарахування кредитором процентів за користування кредитом здійснюється за кожен день користування, з дати надання кредиту до його повного повернення на залишок фактичної заборгованості від наданої суми кредиту.

Товариство належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами кредитного договору.

01.07.2021 між ТОВ «МАНІФОЮ» та позичальником ОСОБА_1 було укладено договір позики № 2639930.

Договір позики укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. 3, п. 12 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 ЦК України).

Пунктом 2.3. договору позики встановлені параметри позики: тип позики: короткострокова; мета отримання позики: придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; сума позики: 1 500,00 грн.; строк позики: до 11.07.2021 (10 днів).

У подальшому, на підставі укладеної (укладених) між сторонами додаткової угоди (додаткових угод) до договору позики продовжився до nan.

Відповідно до п. 2.4.3. договору позики, середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий, фіксований: 1,99000% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики.

Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) позики на сайті позикодавця, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, позикодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому договором.

Позикодавець належним чином виконав свої зобов`язання за договором позики, надавши позичальнику кошти, в порядку передбаченому умовами договору позики.

Станом на сьогоднішній день строк надання грошових коштів за договором позики наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує.

27.08.2021 між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги № 27/08-1, відповідно до якого ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором № 2824796 від 21.06.2021, що укладений між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та ОСОБА_1 .

У свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників за кредитним договором ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023, у тому числі за кредитним договором № 2824796 від 21.06.2021, що був укладений між ТОВ "БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС" та ОСОБА_1

13.10.2021 між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 13/10-2021, відповідно до якого ТОВ «Маніфою» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі за договором позики № 2639930 від 01.07.2021, що укладений між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 .

У свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, у тому числі за договором позики № 2639930 від 01.07.2021, що укладений між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 .

Загальний розмір заборгованості за кредитним договором № 2824796 від 21.06.2021, що підлягає стягненню станом на 10.05.2024, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 5 172,66 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 3 000,00 грн.; заборгованість за відсотками права вимоги 1 930,95 грн.; заборгованість з комісії 0,00 грн.; нараховані 3% річних 44,63 грн.; втрати від інфляції 197,08 грн.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитним договором № 2639930 від 01.07.2021, що підлягає стягненню з позичальника станом на 10.05.2024, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 24 478,50 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 1 500,00 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 22 978,50 грн.; заборгованість за процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 0,00 грн.; заборгованість з комісії 0,00 грн.

Загальний розмір заборгованості перед ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», що підлягає стягненню з відповідача станом на день підготовки позову становить 29 651,16 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 4 500,00 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги 24 909,45 грн.; заборгованість за процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 0,00 грн.; заборгованість з комісії 0,00 грн.; нараховані 3% річних 44,63 грн.; втрати від інфляції 197,08 грн.

Просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 29 651,16 грн. та відшкодувати понесені судові витрати у вигляді витрат по оплаті судового збору в сумі 3 028,00 грн. та витрат на правничу допомогу у сумі 9 000,00 грн.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 25.06.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.67).

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, у позовній заяві просить розглянути справу без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.5-зворот).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання та розміщенням оголошення на веб-сайті суду. Повідомлення про причину неявки в судове засідання від відповідача до суду не надійшло, відзив на позов не надано, а тому суд вважає за можливе відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до ТОВ "БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС" та заповнив заяву на отримання кредитів та встановлення ділових відносин. З даної заявки вбачається, що ОСОБА_1 був ознайомлений та усвідомлював, що на підставі даної заявки в майбутньому можуть бути укладені кредитні договори з ТОВ "БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС", у тому числі як у письмовій формі, так і у формі електронного договору з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи (а.с.9).

21.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2824796. Відповідно до умов договору позичальнику надано грошові кошти в розмірі 3 000,00 грн., строком на 15 днів зі сплатою процентів, з першого по п`ятнадцятий день користування кредитом 0,0010% (а.с.7-8).

Відповідно до п. 1.7. договору, сторони домовилися, що загальний строк надання кредиту може бути автоматично продовжений (пролонгований) у разі невиконання позичальником в повному обсязі своїх зобов`язань зі сплати процентів згідно п. 1.6 та повернення кредиту у визначений в п. 1.5. термін. У такому разі строк надання кредиту автоматично пролонгується на строк 13 календарних днів, а зазначена в п. 1.5. договору дата повернення кредиту продовжується на відповідну кількість днів. Під час пролонгованого строку позичальник сплачує проценти за користування кредитом у розмірі 4,95% від суми кредиту за кожний день пролонгованого строку.

Строк дії договору: до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, але не більше 1 (одного) календарного року (п. 1.11. Договору).

Вказаний договір укладений сторонами у електронній формі, підписання договору зі сторони позичальника було здійснено шляхом електронного підпису одноразовим ідентифікатором В-309598 (а.с.8-зворот).

Також відповідачем шляхом електронного підпису одноразовим ідентифікатором В-309598 було підписано паспорт споживчого кредиту та додаток 1 до кредитного договору № 2824796 від 21.06.2021 графік платежів (а.с.10, 11).

Відповідно до довідки ТОВ ФК «Елаєнс» від 30.12.2021, 21.06.2021 було успішно проведено платіжну операцію: видача кредиту зг. Договору 2824796 від 21.06.2021, сума 3 000,00 грн. на карту НОМЕР_1 (а.с.19).

Позивач набув права вимоги за спірним договором, що вбачається із копії договору відступлення прав вимоги № 27/08-1 з актом приймання-передачі реєстру боржників від 27.08.2021 та реєстром боржників від 27.08.2021 (а.с.27-28, 29, 30-31), копії договору № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 (а.с.39-41), копії акту прийому-передачі реєстру боржників від 10.03.2023 (а.с.42), копії реєстру боржників (а.с.42-зворот 43).

На підтвердження суми заборгованості відповідача за договором № 2824796 від 21.06.2021 позивачем надано розрахунок заборгованості станом на 10.05.2024, з якого вбачається, що заборгованість відповідача становить 5 172,66 грн., з яких: 3 000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 1 930,95 заборгованість за відсотками; 44,63 грн. 3% річних; 197,08 грн. інфляційні збитки (а.с.25).

01.07.2021 між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 укладено Договір позики № 2639930 (а.с.11-зворот 14), відповідно до умов якого, зокрема, товариство надало позичальнику фінансову послугу з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, а позичальник зобов`язався отримати та належним чином використовувати і повернути в передбачені цим договором строки кредит та сплатити відсотки й інші платежі за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами.

Вищевказаним договором визначено, що позика надається на умовах повернення, платності та строковості в національній валюті України гривні. Строк позики до 11.07.2021 (10 днів). Сума позики 1 500,00 грн. Базова процентна ставка за позикою фіксована 1.99000% від суми позики за кожен день користування позикою. Також зазначено анкетні відомості про позичальника, зокрема, прізвище ім`я по батькові, дата народження, РНОКПП, серія та номер паспорта, адреса реєстрації, номер мобільного телефону, договір підписаний одноразовим ідентифікатором q38356.

Також відповідачем шляхом електронного підпису одноразовим ідентифікатором q38356 було підписано: розрахунок заборгованості за договором позики № 2639930 від 01.07.2021, паспорт позики (а.с.15-17).

На підтвердження виконання кредитодавцем умов договору позивачем надано копію довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 2782_35 від 05.03.2024, відповідно до якої проведено транзакцію 01.07.2021 на суму 1 500,00 грн., маска картки НОМЕР_2 , номер транзакції в системі iPay.ua 95816240, призначення платежу: зарахування 1500 грн. на карту НОМЕР_2 (а.с.19-зворот).

Позивач набув права вимоги за спірним договором, що вбачається із копії договору факторингу № 13/10-2021 від 13.10.2021 з актами приймання-передачі реєстру боржників від 13.10.2021 та реєстром боржників від 13.10.2021 (а.с.32-36), копії договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 з актом прийому-передачі боржників від 10.01.2023, додатковою угодою № 1 до договору № 10-01/2023 та реєстром боржників (а.с.44-зворот 51).

На підтвердження суми заборгованості відповідача за договором № 2639930 від 01.07.2021 позивачем надано розрахунок заборгованості станом на 10.05.2024, з якого вбачається, що заборгованість відповідача становить 24 478,50 грн., з яких: 1 500,00 грн. заборгованість за тілом кредиту та 22 978,50 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с.26).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає про наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

З положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).

Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Таким чином, позивач як новий кредитор набув права вимоги за кредитним договором № 2824796 від 21.06.2021 та договором позики № 2639930 від 01.07.2021 на підставі договорів факторингу.

Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Саме такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01.10.2014 у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та три відсотки річних від простроченої суми.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18, від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 сформульовано висновки про те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання і ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Згідно розрахунків, що надані позивачем на підтвердження сум заборгованості, передбачених статтею 625 ЦК України, відповідні нарахування здійснюються за період з 27.08.2021 по 23.02.2022. Позивач просить суд стягнути з відповідачки 3% річних за порушення зобов`язання з повернення заборгованості за кредитним договором № 2824796, що складає 44,63 грн., а також нараховані на заборгованість інфляційні втрати, що становлять 197,08 грн. (а.с.23).

Суд звертає увагу на те, що з 17.03.2022 набрав чинності пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався і діє дотепер.

Тобто нарахування 3% річних за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання та інфляційних втрат було проведено позивачем за період до введення в Україні воєнного стану.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2824796 у сумі 5 172,66 грн. грн., з яких: 3 000,00 грн. заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 1 930,95 грн. заборгованість за відсотками; 44,63 грн. нараховані 3% річних; 197,08 грн. втрати від інфляції та про стягнення заборгованості за договором позики № 2639930 в сумі 24 478,50 грн, з яких: 1 500,00 грн. заборгованість за кредитом (тілом кредитом); 22 978,50 грн. заборгованість за процентами є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідач свої зобов`язання за Договорами не виконує, що підтверджується розрахунками заборгованості.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед яких, в тому числі, є й витрати на професійну правничу допомогу.

Судом встановлено, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача на його користь 9 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до норм ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Судом встановлено, що у матеріалах справи містяться копія договору про надання правової допомоги від 02.01.2023 № 02-01/2023, укладеного між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та АО «Лігал Ассістанс» (а.с.58-59), а також копія заявки № 997 від 26.04.2024 про надання юридичної допомоги, згідно якої ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звертається до АО «Лігал Ассістанс» для погодження надання правових (юридичних) послуг з приводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , а саме: надання усної консультації з вивченням документів у розмірі 3 000,00 грн., складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду в розмірі 6 000,00 грн., а також витяг з акту № 1 про надання юридичної допомоги від 03.04.2024 на суму 9 000,00 грн. (а.с.61, 62).

На підтвердження оплати юридичних послуг позивачем надано платіжну інструкцію № від 10.05.2024 згідно якої ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» перерахувало АО «Лігал Ассістанс» 45 000,00 грн. за призначенням платежу: надання правової допомоги згідно договору № 02-01/2023 від 02.01.2023 про надання правової допомоги (а.с.60-зворот).

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Також Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі №362/3912/18.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Судом встановлено, що спір який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про часткове задоволення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Враховуючи задоволення позову, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 3 028,00 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за кредитними договорами № 2824796 від 21.06.2021 та № 2639930 від 01.07.2021 у розмірі 29 651,16 грн. (двадцять дев`ять тисяч шістсот п`ятдесят одна гривня, 16 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» судовий збір в розмірі 3 028,00 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень, 00 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. (п`ять тисяч гривень, 00 копійок).

В іншій частині відшкодування витрат на правову допомогу відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (, юридична адреса: м. Київ, вул. Мечнікова, буд.3, офіс 306).

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Б . К . Скирда