Справа № 953/4238/24
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 листопада 2024 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Зуба Г.А.
за участю секретаря Черниш О.М.,
за участю представника відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео-конференції цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Цетехно» про відшкодування матеріальної шкоди спричиненої порушенням виконання зобов`язання,-
20.05.2024 до Київського районного суду м. Харкова в системі «Електронний суд» надійшла вказана позовна заява, в якій представник позивача просить зобов`язати відповідача відшкодувати збитки, що виникли з втратою товару (Apple Macbook Pro M1 Pro chip 16 32/1 TB Space Grey 2021, FL956WHJ0L), який перебував на спеціальному сервісному обслуговуванні, стягнувши на користь позивача його ринкову вартість в розмірі 129999 грн., та судові витрати покласти на відповідача.
Позовні вимоги мотивовані наступним. 26.01.2022 позивач передав відповідачу на спеціальне технічне обслуговування свій ноутбук (Apple Macbook Pro M1 Pro chip 16 32/1 TB Space Grey 2021, FL956WHJ0L). 20.02.2023 відповідач повідомив позивача про втрату вказаного товару через наслідки війни, та посилався на неможливість відшкодування вартості товару, оскільки не несе відповідальності за дії держави-агресора та всі наслідки спричинені ними з посиланням на лист ТПП України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, який стосується загального факту існування воєнних дій, що стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом.
Представником позивача подано відповідь на відзив, в якій просить задовольнити позов, посилаючись на те, що невиконання зобов`язань через вплив форс-мажорних обставин звільняє виключно від відповідальності за порушення зобов`язань та жодним чином не звільняє від виконання самого зобов`язання, та розрахунку відповідача є хибними, адже ноутбук 2021 року випуску, який станом на 2022 рік коштував в діапазоні від 130000 грн. до 178499 грн., та позивачем обрано меншу суму його вартості.
Позивач та представника позивача в судове засідання не з`явились, повідомлялись у встановленому порядку, та у поданому відзиві не заперечує проти розгляду вказаної справи без участі позивача (його представника).
Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову за наведених обставин у поданих до суду заявах по суті.
20.05.2024 вказана позовна заява надійшла до Київського районного суду м. Харкова, та розподілена судді Зубу Г.А.
24.06.2024 судом здійснено електронні запити для встановлення місцеперебування позивача та місцезнаходження відповідача, відповіді на які надано до суду 24.06.2024.
Ухвалою судді від 24.06.2024 вказану позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків, які усунені стороною позивача 08.07.2024.
Ухвалою судді від 09.07.2024 прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Протокольною ухвалою суду від 10.10.2024 задоволено клопотання представника відповідача про участь в судовому засіданні в режимі ВКЗ з використанням власних технічних засобів.
Судом встановлено, що 26.01.2022 позивачем було передано на гарантійне обслуговування товар - Apple Macbook Pro M1 Pro chip 16 32/1 TB Space Grey 2021, FL956WHJ0L, відповідачу в сервісний центр «Цитрус Сергіс» за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 36, в якому було виявлено фізичне пошкодження дисплейного модуля, що підтверджується наданою до суду квитанцією про приймання товару №ПР000798217.
Вказаний ноутбук позивачу повернуто не було, у зв`язку з чим він звернувся до сервісного центру «Цитрус Сервіс» із заявою про повернення ноутбуку, або в разі неможливості його повернення, сплати відповідної компенсації, на що позивачем отримано відповідь про неможливість виконання зобов`язання, що стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
Відповідно до статті 205 ЦПК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.
Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору (частина 5 стаття 626 ЦК України).
Згідно з частиною 1 статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За змістом статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Підставою для покладення на особу відповідальності за порушення зобов`язання є наявність її вини у формі умислу або необережності (стаття 614 ЦК України).
Водночас стаття 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Такі ж положення містить частина 6 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», який поширює свою дію на спірні правовідносини.
У пункті 1 частині 1 статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Тобто, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила але не могла її відвернути, і ця подія завдала збитків.
Згідно статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, в тому числі: введення карантину, встановленого КМ України, нетривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади.
Встановлено, що наявність обставин непереборної сили, зокрема воєнних дій за фактом агресії росії, підтверджена листом Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року.
Окрім того, факт агресії росії проти України є загальновідомим і не потребує доведення.
Однак, сам по собі воєнний стан не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні. Війна як обставина непереборної сили звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання (правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 10 березня 2023 року в справі № 922/1093/22).
У постанові Верховного Суду від 14 червня 2022 року у справі № 922/2394/21 також зазначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.
Проте, відповідно до приписів статті 617 ЦК України, наявність форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) не звільняє відповідача від виконання обумовленого договором зобов`язання, а лише може бути підставою для його звільнення від передбаченої законом чи договором відповідальності за його невиконання, зокрема сплати неустойки, відшкодування збитків, моральної шкоди тощо.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 жовтня 2022 року у справі №905/857/19 вказала на те, що єдиним належним документом, який підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), як підстави для
звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань - є сертифікат, виданий у ТПП України.
Згідно із ч. 3 ст. 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України, зокрема, засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.
Верховний Суд в Постанові від 25 січня 2022 року у справі № 904/3886/21 виклав наступні висновки щодо застосування ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»: ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності; форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом; наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами відповідно до статей 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати України» шляхом видачі сертифіката.
У Постанові Верховного Суду від 07 червня 2023 року у справі № 912/750/22 викладено висновок про те, що лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року не можна вважати сертифікатом у розумінні ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», а також такий лист не є документом, який був виданий за зверненням відповідного суб`єкта (відповідача), для якого могли настати певні форс-мажорні обставини.
Як зазначив Верховний Суд у Постанові від 07 червня 2023 у справі № 906/540/22, Торгово-промислова палата України листом від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1 засвідчила, що військова агресія російської федерації проти України стала підставою для введення воєнного стану та є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили). Вказаний лист Торгово-промислової палати України адресований «Всім, кого це стосується», тобто необмеженому колу суб`єктів, його зміст носить загальний інформаційний характер та констатує абстрактний факт наявності форс-мажорних обставин без доведення причинно-наслідкового зв`язку у конкретному зобов`язанні; Тобто, лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1 не є безумовною підставою вважати, що форс-мажорні обставини настали для всіх без виключення суб`єктів. Кожен суб`єкт, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин.
Посилання відповідача на те, що лист ТПП України «Про підтвердження форс-мажорних обставин» який підтверджує факт неможливості виконання відповідачем своїх зобов`язань через збройну агресію рф, суд вважає необгрунтованими.
За вказаних обставин, в рамках даної справи обставини непереборної сили не підтверджено сертифікатом ТПП України, а лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1 не є сертифікатом у розумінні ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, зобов язання, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин. Наявність кримінального провадження за фактом крадіжки також не звільняє від виконання конкретного зобов`язання, а тому вимоги позивача в частині стягнення вартості товару з відповідача є обгрунтованими.
Щодо аргументів представника відповідача та представника позивача щодо ціни вартості товару, то слід зазначити наступне.
Як встановлено судом, позивач мав у власності ноутбук Apple Macbook Pro M1 Pro chip 16 32/1 TB Space Grey 2021, FL956WHJ0L, та позивач зазначає,
що його середня ціна складає 129999 грн., що підтверджують скріншоти з магазинів на товар Apple Macbook Pro 16 Сhip М2 1 ТВ Space Grey 2023. В подальшому надано скріншоти про вартість товару Apple Macbook Pro 16Space Grey 2021, яка складає 112499 грн. та 109098 грн.
Відповідно до п. 9 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів», виконавець зобов`язаний протягом місяця відшкодувати збитки, що виникли у зв`язку з втратою, псуванням чи пошкодженням речі, прийнятої ним від споживача для виконання робіт (надання послуг). Виконавець не звільняється від відповідальності, якщо рівень його наукових і технічних знань не дав змоги виявити особливі властивості речі, прийнятої ним від споживача для виконання робіт (надання послуг).
Відповідно до п. 7 ст. 8 ЗУ «Про захист прав споживачів» при розірванні договору розрахунки із споживачем у разі підвищення ціни на товар провадяться виходячи з його вартості на час пред`явлення відповідної вимоги, а в разі зниження ціни - виходячи з вартості товару на час купівлі.
Вимоги, встановлені частиною першою цієї статті щодо товарів, виготовлених за межами України, задовольняються за рахунок продавця (імпортера).
Як роз`яснено у п. 11 постанови №5 від 12 квітня 1996 року Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів , згідно з п.9 ст.15 Закону виконавець зобов`язаний відшкодувати збитки, що виникли у зв`язку із втратою, псуванням чи пошкодженням речі, прийнятої ним від споживача для виконання робіт або надання послуг, не пізніше як у місячний строк.
Під збитками відповідно до ч.2 ст.203 ЦК ( 1540-06 ) слід розуміти витрати, зроблені кредитором (споживачем), втрати або пошкодження його майна, а також не одержані ним доходи, які він одержав би, якби зобов`язання було виконане боржником (продавцем, виконавцем, виготівником).
Відповідно до ч.4 ст. 632 ЦК України якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.
Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 за наведених вище обставин.
Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України стягуються з відповідача на користь держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 12, 76, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Цетехно» про відшкодування матеріальної шкоди спричиненої порушенням виконання зобов`язання задовольнити частково.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Цетехно» на користь держави витрати по оплаті судового збору в розмірі 759 (сімсот п`ятдесят дев`ять) гривень 49 коп.
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_2 , місцеперебування: АДРЕСА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 .

Відповідач товариство з обмеженою відповідальністю «Цетехно», місцезнаходження: м. Одеса, вул. Новощіпний ряд, буд. 15/17, .

Повний текст рішення виготовлено 20 листопада 2024 року.

Суддя Г.А. ЗУБ