Номер провадження: 22-ц/813/4953/24
Справа № 947/8480/24
Головуючий у першій інстанції Петренко В.С.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Губар Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеса від 14 березня 2024 року про відмову у відкритті провадження по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Київський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одеса Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту належності правовстановлюючого документа,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаною заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, а саме належності їй актового запису №60 про народження від 17.07.1975 у свідоцтві серії НОМЕР_1 , виданого Зуєвською міською радою Донецької області від 25.01.1978 року.

Заява обґрунтована тим, що при видачі вищезазначеного документу, прізвище заявниці зазначили, як « ОСОБА_2 ». Проте, в подальшому змінила своє прізвище на « ОСОБА_3 » після реєстрації шлюбу. Прізвища моїх батьків у свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 , виданого Зуєвською міською радою Донецької області від 25.01.1978 року, про що у книзі реєстрації актів про народження 17.07.1975 року був зроблений відповідний актовий запис №60, зазначені, як « ОСОБА_2 » та « ОСОБА_2 ». Батьки, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 змінювали свої прізвища. До зміни прізвища на « ОСОБА_2 » та « ОСОБА_2 », батьки заявниці, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , зазначались як ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Для отримання свідоцтва про народження повторно заявниця зверталась до Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одеса Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), проте отримала відмову, оскільки в Єдиному державному реєстрі відсутня інформація про зміну прізвищ моїх батьків, про що свідчить відповідь на звернення №364/24.24-108 від 10.02.2024. Також задля реалізації своїх інтересів стосовно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 заявниця зверталась із заявою до Міністерства юстиції України у м. Київ, проте у проставленні апостиля було відмовлено. Для подальшого розпорядження своїм майном та для реалізації законних прав та обов`язків, необхідно встановити, що актовий запис у свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 , виданого Зуєвською міською радою Донецької області від 25.01.1978 року, про що у книзі реєстрації актів про народження 17.07.1975 року був зроблений відповідний актовий запис №60, належить мені - ОСОБА_1 .

Ухвалою Київського районного суду м. Одеса від 14 березня 2024 року було відмовлено у відкритті провадження за заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Київського районного суду м. Одеса від 14 березня 2024 року скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Будучи в розумінні ст. ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, представник заінтересованої особи - Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одеса Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання, призначене на 18.06.2024 року на 14-00 год. не з`явився, подав заяву про розгляд справи без участі представника заінтересованої особи.

Будучи присутньою у судовому засіданні, призначеному на 18.06.2024 року на 14-00 год. заявник - ОСОБА_1 не заперечувала проти розгляду справи за тією явкою, яка фактично склалась. Просила апеляційну скаргу задовольнили, а ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч.1 п.2 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо, зокрема справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у відкритті провадження за заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, суд першої інстанції виходив з того, що заявниця просить встановити саме факт належності їй актового запису №60 про народження від 17.07.1975 у свідоцтві серії НОМЕР_1 , виданого Зуєвською міською радою Донецької області від 25.01.1978 року і така заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Проте повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції не вбачається можливим.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження видане Зуєвською міською радою Донецької області 25.01.1978 року) звернулась до Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану з заявою про отримання дублікату свідоцтва про народження відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що вона є уродженою ОСОБА_1, в актовому записі про народження за № 60 від 17.07.1975 року її батьками зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Проте її батьки у належних їм документах були на час її народження зазначені, як ОСОБА_1 (розбіжність через помилкове зазначення їх прізвища). В подальшому вони змінили прізвище з ОСОБА_4 відповідно на ОСОБА_2 та ОСОБА_2 . Батько ОСОБА_4 - на підставі свідоцтва про зміну прізвища, імені та по-батькові, виданого Черемушкінським відділом РАЦС м. Москви 20.05.1977 року, а мати ОСОБА_5 - на підставі свідоцтва про зміну прізвища, імені та по-батькові виданого Осиповецьким районним відділом РАЦС Могильовської області тодішньої Білоруської РСР 28.12.1977 року. Після цього 25.01.1978 року батьки замінили їй свідоцтво про народження. Де вона була зазначена, вже як ОСОБА_2 . Після реєстрації шлюбу заявниця змінила це прізвище на ОСОБА_1 .

Заявниця пред`явила до органу РАЦС оригінал свідоцтва про народження від 25.01.1978 року, в якому її батьки зазначені, як ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та ксерокопії свідоцтв про зміну прізвищ її батьками, про які вищезазначено .

Оскільки заявницею пред`явлено оригінал свідоцтва про народження від 25.01.1978 року з вже зміненими прізвищами її батьків, а в Єдиному державному реєстрі відповідні відомості про це відсутні, Київським відділом РАЦС заявниці рекомендовано звернутися до суду з питання встановлення факту державної реєстрації народження, що є підставою для поновлення актового запису про її народження.

Колегія суддів виходить з наступного.

Частинами третьою - четвертою статті 49 ЦК України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі неможливості витребування копії актових записів або підтвердження відповідності у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян даним паперового носія актового запису у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, державна реєстрація актів цивільного стану підтверджується відповідними свідоцтвами про державну реєстрацію актів цивільного стану, витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, якщо воно не містить незастережних виправлень, дописок чи явних ознак підробок.

Відповідно до п. 3.5. розділу III Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5 (далі - Правила) поновлення втрачених актових записів про шлюб, зміну прізвища, розірвання шлюбу, смерть проводиться тільки за наявності документів , які підтверджують, що відповідний актовий запис був раніше складений в органах державної реєстрації актів цивільного стану України (свідоцтва про державну реєстрацію акту цивільного стану, його копії, засвідчені нотаріально, відмітки (штампи) про державну реєстрацію акту цивільного стану в паспорті або паспортному документі), або на підставі рішення суду.

Таким чином затвердженими міністерством юстиції України Правилами передбачена можливість поновлення втрачених актових записів на підставі рішення суду про встановлення факту державної реєстрації народження , підтвердженням чого є відповідний актовий запис.

Слід зазначити, що можливість встановлення факту в судовому порядку в даному випадку обумовлюється неможливістю витребування копій актових записів через тимчасову окупацію території України (м. Харцизьк Донецької області), відсутністю в Єдиному державному реєстрі зміни прізвища батьками заявниці через їх реєстрації у 1977 році на території тодішніх радянських республік - Російської РСР та Білоруської РСР, що на даний час унеможливлює отримання звідти відомостей та документів.

Враховуючи наведене, висновок районного суду про відмову у відкритті провадження у справі у зв`язку з неможливістю встановлення факту державної реєстрації народження є передчасним, а відтак і помилковим.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала районного суду про відмову у відкритті провадження у справі - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеса від 14 березня 2024 року- скасувати.

Цивільну справу № 947/8480/24 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Київський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одеса Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту належності правовстановлюючого документа направити в суд першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений: 02.07.2024 року.

Головуючий: О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова