Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/179/24

Провадження №2/377/158/24

04 липня 2024 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої - судді Теремецької Н.Ф., за участю секретаря судового засідання Федорчук Г.В., за відсутності учасників справи, розглянувши у відкритому підготовчому засіданні у залі суду в м. Славутичі цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку нерухомого майна в порядку спадкування за законом, -

У С Т А Н О В И В:

28 лютого 2024 року до суду з позовною заявою звернулася позивач, в якій, з урахуванням поданої заяви про зміну предмету позову від 01.07.2024, посилаючись на статті 364, 368, 372, 1217, 1223, 1226, 1266, 1268-1269 Цивільного кодексу України, просить визнати за нею, ОСОБА_1 , право власності в порядку спадкування за законом на 2/3 частки (долі) квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , набутої у спільну сумісну власність на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03.11.1994, виданого згідно з розпорядженням (наказом) генерального директора ВП «Чорнобильська АЕС» від 03.11.1994 № 768-пр, право спільної сумісної власності на яку 15 січня 1996 року було зареєстровано Славутицьким міським бюро технічної інвентаризації Київської області в реєстровій книзі за № 446/8, що залишилася як спадок після смерті її батьків: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Славутичі Вишгородського району Київської області, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Славутичі Вишгородського району Київської області, та її бабусі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 в м. Славутичі Вишгородського району Київської області.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 в м. Дніпродзержинськ, її батьками є: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . У позивача є рідна сестра ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . За життя батьки позивача отримали у користування житлове приміщення трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка в подальшому на підставі розпорядження (наказу) генерального директора ВП «Чорнобильська АЕС» від 03.11.1994 № 768-пр була передана на весь склад сім`ї, яка проживала на той час у даному приміщенні: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , у спільну сумісну власність. 15.01.1996 право спільної сумісної власності на вказану квартиру було зареєстровано Славутицьким міським бюро технічної інвентаризації Київської області в реєстровій книзі за № 446/8. З того періоду часу правовий статус даної квартири та його співвласники не змінювалися. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_3 , після смерті якого залишилася спадщина у вигляді 1/3 частки квартири. На момент його смерті за місцем відкриття спадщини були зареєстровані: позивач ОСОБА_1 , її мати, ОСОБА_4 та її бабуся ОСОБА_5 .. Позивач, її мати ОСОБА_4 , її бабуся ОСОБА_5 та її сестра ОСОБА_2 заяви про відкриття спадщини, заяви про відмову від спадщини не подавали, а отже позивач ОСОБА_1 , її мати ОСОБА_4 , її бабуся ОСОБА_5 вважаються особами, які прийняли спадщину, яка залишилася після смерті батька позивача ОСОБА_3 .. ІНФОРМАЦІЯ_6 померла бабуся позивача ОСОБА_5 , яка відповідно до вимог закону отримала право на спадщину частку у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті свого сина ОСОБА_3 , але за життя так і не оформила своє право на цю частку спадщини, що належала її сину, батьку позивача ОСОБА_3 , на яку вона мала право як особа, що прийняла частку спадщини після смерті сина, так як на момент її відкриття проживала і була зареєстрована з ним за однією адресою, та не відмовлялася від неї у порядку та строки, визначені законом. На момент смерті бабусі ОСОБА_5 разом з нею проживали та були зареєстровані її невістка мати позивача ОСОБА_4 та позивач ОСОБА_1 , її онука. Після смерті бабусі позивача ОСОБА_5 і по даний час ніхто із спадкоємців за законом, коло яких визначено статтями 1261-1266 Цивільного кодексу України, із заявами про прийняття спадщини у порядку та строки, передбачені законом, до нотаріуса не зверталися. ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати позивача ОСОБА_4 . Після смерті батьків позивача та її бабусі постало питання прийняття та оформлення спадщини, до складу якої входить частка кожного з них: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у праві спільної сумісної власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , розмір якої за їх життя не був визначений у встановленому законом порядку. 10.12.2022 за заявою позивача державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Наваліхіною О.О. було відкрито дві спадкові справи - після смерті батька позивача ОСОБА_3 та матері позивача ОСОБА_4 .. Серед спадкоємців першої черги за законом, коло яких визначено статтею 1261 Цивільного кодексу України, після смерті матері позивача залишилася позивач та її сестра ОСОБА_2 , яка у порядку та строки, визначені статтею 1273 Цивільного кодексу України, 10.12.2022 подала заяву про відмову від прийняття спадщини, що залишилася після смерті матері ОСОБА_4 .. При зверненні до державного нотаріуса з приводу питання подальшого оформлення спадщини, до складу якої входить частка батьків позивача: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності у вищевказаній квартирі, та частка бабусі позивача ОСОБА_5 , що залишилася їй у спадок після смерті її сина, батька позивача ОСОБА_3 , та на яку вона за життя не посвідчила своє право в порядку спадкування, і отримання свідоцтва про право на спадщину на цю частку, позивача повідомили, що вона не зможе оформити своє право на спадщину, яка залишилася після смерті батьків та бабусі, та як в свідоцтві про право власності на житло від 03.11.1994 не було визначено розмір частки/долі кожного зі співвласників під час набуття даної квартири у спільну сумісну власність, в тому числі батьків позивача: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , на підставі чого державним нотаріусом 30.11.2023 за № 363/02-31 та № 364/02-31, і 22.06.2024 за № 200/02-21 було винесено постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батьків позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та після смерті бабусі позивача ОСОБА_5 .. Внаслідок цього позивач позбавлена можливості належним чином у встановленому законом порядку посвідчити своє право на спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на частку її батьків і її бабусі у вищевказаній квартирі. Враховуючи вищенаведені обставини, з метою визначення розміру частки спадкодавців у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно та визнання за позивачем, як спадкоємцем за законом, права власності на їх частку в порядку спадкування, позивач змушена звернутися до суду з даною позовною заявою (а. с. 3-7; 146-160).

Ухвалою судді від 04 квітня 2024 року після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 Цивільного процесуального кодексу України, було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 01 травня 2024 року (а. с. 57-58).

Ухвалою суду від 01 травня 2024 року було задоволено клопотання позивача про витребування доказів, витребувано зі Славутицької державної нотаріальної контори копії спадкових справ: номер у Спадковому реєстрі 700233641, номер у нотаріуса 107/2022, спадкодавець ОСОБА_3 , та номер у Спадковому реєстрі 70023665, номер у нотаріуса 108/2022, спадкодавець ОСОБА_4 і відкладено підготовче засідання на 23 травня 2024 року на підставі пункту 1 частини 2 статті 198, пункту 4 частини 2 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (а. с. 66-67).

Ухвалою суду від 23 травня 2024 року було відкладено підготовче засідання на 17 червня 2024 року на підставі пункту 1 частини другої статті 198, пункту 1 частини другої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (а. с. 97-98).

Ухвалою суду від 17 червня 2024 року було задоволено клопотання позивача про витребування доказів, витребувано зі Славутицької державної нотаріальної контори копію спадкової справи, номер у Спадковому реєстрі 72551308, номер у нотаріуса 38/2024, спадкодавець ОСОБА_5 , і відкладено підготовче засідання на 04 липня 2024 року (а. с. 115-117).

Ухвалою суду від 04.07.2024 приєднано до матеріалів справи: копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 01 квітня 2022 року Жовтоводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро); копію свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 28 лютого 1987 року відділом ЗАГС Жовтоводського міськвиконкому; копію свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого 07 квітня 1993 року відділом ЗАГС Жовтоводського міськвиконкому; копію свідоцтва укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , виданого 12 листопада 1993 року відділом ЗАГС Жовтоводського міськвиконкому, які надійшли 05 червня 2024 року на адресу суду засобами поштового зв`язку від відповідача ОСОБА_2 ; копію спадкової справи щодо майна померлої ОСОБА_5 (номер у Спадковому реєстрі 72551308, номер у нотаріуса № 38/2024), яка надійшла на адресу суду 27 червня 2024 року від Славутицької державної нотаріальної контори на виконання ухвали суду від 17 червня 2024 року; заяву про зміну предмету позову, яка надійшла 01 липня 2024 року до суду засобами поштового зв`язку від позивача ОСОБА_1 разом із копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 7, виданий 15 червня 2024 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції; копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_5 ОСОБА_5 , виданого 27 жовтня 1999 року Рокитнянським РВ ГУ МВС України в Київській області; копією дублікату картки фізичної особи-платника податків ОСОБА_5 ; копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 ОСОБА_5 , виданого 19 серпня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області; копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 77255469 від 08.06.2024; копією експертного висновку № 056/883-п, складеного 16 червня 2024 року Українським бюро лінгвістичних експертиз; копією постанови державного нотаріуса Славутицької державної нотаріальної контори № 200/02-31 від 22.06.2024 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, та доказами надіслання заяви про зміну предмету позову з доданими документами відповідачу.

Позивач у призначене підготовче засідання не з`явилася, про дату, час та місце підготовчого засідання повідомлена належним чином, до суду подала заяву, в якій вона просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в призначене підготовче засідання не з`явилася, про дату, час та місце підготовчого засідання повідомлена належним чином, до суд надіслала заяву, в якій вона просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі та просила їх задовольнити з урахуванням поданої заяви про зміну предмету позову.

Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Як вбачається з частини першої статті 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Частиною четвертою статті 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 , виданого 13 липня 1979 року Дніпродзержинським міським відділом ЗАГС, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 у м. Дніпродзержинськ, про що в книзі реєстрації актів про народження ІНФОРМАЦІЯ_9 зроблено запис за № 1993, батьком якої є ОСОБА_3 , матір`ю ОСОБА_4 (а. с. 11).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 01 квітня 2022 року Жовтоводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_10 у м. Дніпродзержинськ, про що 30 жовтня 1966 року складено відповідний актовий запис № 927, батьком якої є ОСОБА_3 , матір`ю ОСОБА_4 (а. с. 107).

Згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 28 лютого 1987 року Відділом ЗАГС Жовтоводського міськвиконкому, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 28 лютого 1987 року уклали шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 28 лютого 1987 року зроблено запис за № 84. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку ОСОБА_9 , дружині ОСОБА_9 (а. с. 106).

Як вбачається із свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого 07 квітня 1993 року відділом ЗАГС Жовтоводського міськвиконкому, шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 розірваний, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис за № 113. Після розірвання шлюбу присвоєні прізвища: йому ОСОБА_9 , їй ОСОБА_9 (а. с. 105).

Із свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , виданого 12 листопада 1993 року Відділом ЗАГС Жовтоводського міськвиконкому, видно, що ОСОБА_11 та ОСОБА_10 уклали шлюб 12 листопада 1993 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 12 листопада 1993 року зроблено запис за № 544. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку ОСОБА_12 , дружині ОСОБА_12 (а. с. 104).

Як вбачається із свідоцтва про право власності на житло, виданого 03 листопада 1994 року на підставі розпорядження (наказу) генерального директора ВП «Чорнобильська АЕС» № 768-пр, копія якого долучена до матеріалів справи, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , дійсно належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_3 та членам його сім`ї: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 (а. с. 17).

Право власності на квартиру АДРЕСА_2 кварталу зареєстровано 15.01.1996 Славутицьким міським бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та записано в реєстрову книгу за № 446/8 (зв. ст. а. с. 17).

Відповідно до пункту 10 частини 1 постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 у Київській області утворено Вишгородський район (з адміністративним центром у місті Вишгород) у складі територій Вишгородської міської, Димерської селищної, Іванківської селищної, Петрівської сільської, Пірнівської сільської, Поліської селищної, Славутицької міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 ..

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 07 липня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану громадян Славутицького міського управління юстиції Київської області, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а. с. 12).

Як вбачається із спадкової справи № 107/2022, відкритої щодо майна померлого ОСОБА_3 , яка надійшла до суду на виконання ухвали суду від 01 травня 2024 року, 10 грудня 2022 року за заявою ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_3 державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області була відкрита спадкова справа за номером 107/2022 (номер в реєстрі 70023641). Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 70872714 від 10.12.2022, померлий ОСОБА_3 за життя заповіту не залишив. Відповідно до інформації Управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області № 15-08/18 від 06.01.2023, за даними Реєстру Славутицької територіальної громади станом на день смерті ОСОБА_3 , а саме 06.07.2010, за адресою: АДРЕСА_1 були зареєстровані наступні особи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_12 (21.03.2022 знята з реєстрації у зв`язку зі смертю); ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_13 ( ІНФОРМАЦІЯ_14 знята з реєстрації у зв`язку зі смертю). Померлий ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , був зареєстрований за вищевказаною адресою з 25.10.1991 по 08.07.2010 (знятий з реєстрації у зв`язку зі смертю) (а. с. 81-92).

Відповідно до постанови державного нотаріуса Славутицької державної нотаріальної контори № 363/02-31 від 30.11.2023 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 на частку нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що частка померлого у вказаному майні не визначена (а. с. 22, 92).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 7, виданого 15 червня 2024 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_16 у с. Зупруддя Рокитнянського району Київської області, про що 26 серпня 1959 року складено актовий запис № 213, батьком якого записаний ОСОБА_13 , матір`ю ОСОБА_5 (а. с. 131, 150-151).

Згідно експертного висновку № 056/883-п, складеного 16 червня 2024 року Українським бюро лінгвістичних експертиз, орфографічне розподібнення записів імені по батькові ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в наданих для експертизи документах однієї родини відображає регулярні динамічні тенденції в межах відповідної онімної парадигми. Лінгвістична ідентифікація таких записів ґрунтується на їхньому співвіднесенні з регулярними девіаціями в практиці документування власних назв, зумовленими наведеними вище причинами. Українські записи імені по батькові ОСОБА_14 (Витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, записи відомості про дитину ОСОБА_3 , відомості про матір ОСОБА_5 ) і ОСОБА_15 (Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі, запис спадкодавець ОСОБА_5 ; свідоцтво про смерть, запис ОСОБА_5 ) та російський запис ОСОБА_16 ) у документах, наданих для експертизи, є ідентичними (а. с. 132, 157).

Таким чином, ОСОБА_5 є матір`ю ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , виданого 19 серпня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 у віці 95 років у м. Славутич, Київської області, про що 19 серпня 2015 року складено відповідний актовий запис № 99 (а. с. 155).

Як вбачається із спадкової справи № 38/2024, відкритої щодо майна померлої ОСОБА_5 , яка надійшла до суду 28 червня 2024 року на виконання ухвали суду від 17 червня 2024 року, 08 червня 2024 року за заявою ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті бабусі ОСОБА_5 державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області була відкрита спадкова справа за номером 38/2024 (номер в реєстрі 72551308). Як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 77255480 від 08.06.2024, померла ОСОБА_5 за життя заповіту не залишила. Відповідно до інформації Управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області № 15-08/1105 від 17.06.2024, за даними Реєстру Славутицької територіальної громади станом на день смерті ОСОБА_5 , а саме 15.08.2015, за адресою: АДРЕСА_1 були зареєстровані наступні особи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , з 27.08.2000 по теперішній час; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , з 25.10.1991 по 21.03.2022 (21.03.2022 знята з реєстрації у зв`язку зі смертю); ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , з 19.07.2014 по теперішній час. Померла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , була зареєстрована за вищевказаною адресою з 28.04.2009 по 19.08.2015 року (знята з реєстрації у зв`язку зі смертю) (а. с. 122-136).

Згідно постанови державного нотаріуса Славутицької державної нотаріальної контори № 200/02-31 від 22.06.2024 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_5 на частку нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що частка померлого ОСОБА_3 у вказаному майні, яку вона успадкувала, не визначена (а. с. 136, 158).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 , виданого 21 березня 2022 року Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), копія якого знаходиться в матеріалах справи, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що 21 березня 2022 року складено відповідний актовий запис № 51 (а. с. 13).

Із спадкової справи № 108/2022, відкритої щодо майна померлої ОСОБА_4 , яка надійшла до суду на виконання ухвали суду від 01 травня 2024 року, 10 грудня 2022 року за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_4 державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області була відкрита спадкова справа за номером 108/2022 (номер в реєстрі 70023665). Як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 70872800 від 10.12.2022, померла ОСОБА_4 за життя заповіту не залишила. Відповідно до інформації Управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області № 15-08/18 від 06.01.2023, за даними Реєстру Славутицької територіальної громади станом на день смерті ОСОБА_4 , а саме 15.03.2022, за адресою: АДРЕСА_1 були зареєстровані наступні особи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , з 27.08.2000 по теперішній час; ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , з 19.07.2014 року по теперішній час. Померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , була зареєстрована за вищевказаною адресою з 25.10.1991 по 21.03.2022 (знята з реєстрації у зв`язку зі смертю). 10.12.2022 ОСОБА_2 подала до державного нотаріуса заяву № НРО 875241 про відмову від прийняття спадщини, яка залишилася після смерті її матері ОСОБА_4 (а. с. 71-80).

Постановою державного нотаріуса Славутицької державної нотаріальної контори № 364/02-31 від 30.11.2023 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_4 на частку нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що частка померлої у вказаному майні не визначена (а. с. 23, 80).

Як вбачається із Звіту про оцінку майна, складеного 02 грудня 2023 року ФОП ОСОБА_18 , ринкова вартість трикімнатної квартири загальною площею 68,3 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 складає 402 273,00 гривні без ПДВ (а. с. 24-48).

З урахуванням наведеного, позивач оформити належним чином спадщину після смерті батьків: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та після смерті бабусі ОСОБА_5 не має можливості, оскільки під час набуття у спільну сумісну власність ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , не було визначено розмір часток кожного із співвласників.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України, частини першої статті 4 Цивільного процесуального України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Із змісту позовної заяви вбачається, що відсутність визначення частки спадкодавців у праві спільної сумісної власності на квартиру позбавляє можливості позивачу отримати свідоцтво про право на спадщину за законом у позасудовому порядку, що підтверджено постановами державного нотаріуса Славутицької державної нотаріальної контори № 363/02-31 від 30.11.2023, № 364/02-31 від 30.11.2023, № 200/02-21 від 22.06.2024 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Таким чином, позивач звернулася до суду із метою захисту свого спадкового права.

Відповідно до статті 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно)( частина перша). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності (частина друга). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (частина четверта).

Частиною першою статті 368 Цивільного кодексу України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно із частинами першою, другою статті 372 Цивільного кодексу України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Виходячи з наведених норм матеріального права, квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 03 листопада 1994 року на підставі розпорядження ( наказу) генерального директора ВП «Чорнобильська АЕС» № 768-пр.

За відсутності домовленостей між співвласниками щодо розміру частки кожного з них у спільному майні законом презюмується рівність часток співвласників у праві спільної сумісної власності.

У зв`язку з цим правильним є застосування принципу рівності часток співвласників при визначенні часток у спільній сумісній власності, які не визначені за домовленістю співвласників або законом.

Таким чином, частка співвласника нерухомого майна - квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_18 , становить одну третю її часттну. Частка співвласника нерухомого майна - квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_19 , становить одну третю її частину.

За змістом частини четвертої статті 263 Цивільного процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року в справі № 570/997/19, для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 Цивільного кодексу України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Відповідно до частини першої статті 25 Цивільного кодексу України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.

Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 Цивільного кодексу України). Визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 Цивільного кодексу України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування.

Згідно зі статтею 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 Цивільного кодексу України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як вбачається з приписів статті 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною першою статті 1222 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Як вбачається із частини другої цієї статті, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

За змістом частини першої статті 1226 Цивільного кодексу України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Згідно із частиною першої статті 1258 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до частини першої статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За правилом частини третьої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які були зареєстровані за однією адресою із померлим ОСОБА_3 та проживали разом з ним на час відкриття спадщини, не подали заяви протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, про відмову від неї, і які є спадкоємцями першої черги у відповідності до статті 1261 Цивільного кодексу України, з урахуванням положень частини третьої статті 1268 Цивільного кодексу України є такими, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка становить 1/3 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_3 за життя, тобто кожен з них прийняв спадщину у виді 1/9 частки вказаної квартири.

Крім того, ОСОБА_1 , яка була зареєстрована і проживала за однією адресою із померлою ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, та яка є спадкоємицею першої черги у відповідності до статті 1261 Цивільного кодексу України, з урахуванням положень частини третьої статті 1268 Цивільного кодексу України є такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що становить 1/3 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала їй за життя, та 1/9 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яку вона успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не оформила свої спадкових прав.

За змістом частини п`ятої статті 1265 Цивільного кодексу України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Відповідно до частини першої статті 1266 Цивільного кодексу України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Аналіз статті 1266 Цивільного кодексу України свідчить, що спадкуванням за правом представлення - це такий порядок набуття права на спадкування за законом при якому спадкоємці п`ятої черги включаються до складу першої, другої чи третьої черги замість спадкоємця внаслідок того, що він помер до відкриття спадщини.

По своїй суті спадкування за правом представлення - це специфічний порядок набуття права на спадкування за законом, і він не є окремою підставою або видом спадкування. У такому разі суб`єктами спадкування за правом представлення будуть певні спадкоємців за законом. Спадкування за правом представлення надає можливість спадкоємцям п`ятої черги за законом переміститися у вищу чергу (першу, другу або третю чергу).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є онукою спадкодавця ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 . Батько позивача ОСОБА_3 , який є сином ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто до відкриття спадщини після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Позивач ОСОБА_1 зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 , з 27 серпня 2000 року по теперішній час, тобто за адресою, де на момент своєї смерті була зареєстрована і проживала спадкодавець ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Доказів того, що позивач ОСОБА_1 протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, заявила про відмову від спадщини після смерті ОСОБА_5 , матеріали справи не містять.

ОСОБА_3 був сином спадкодавця ОСОБА_5 і спадкоємцем першої черги за законом (стаття 1261 Цивільного кодексу України). Виходячи з наведеного, позивач ОСОБА_1 має право на спадкування після смерті ОСОБА_5 за правом представлення свого батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 до відкриття спадщини, тобто є спадкоємцем за законом першої черги за правом представлення.

Таким чином, ОСОБА_1 , яка була зареєстрована та проживала за однією адресою із померлою ОСОБА_5 , на час відкриття спадщини, з урахуванням положень статті 1266, частини третьої статті 1268 Цивільного кодексу України, є такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , що становить на 1/9 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яку вона успадкувала після смерті свого сина ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не оформила свої спадкових прав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , який також був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , станом на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , є сином позивача ОСОБА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_9 ОСОБА_1 , виданим 28 вересня 1995 року Славутицьким МВ ГУ МВС України в Київській області (а. с. 8-10).

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , не вважається таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , та не вважається таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 , в силу положень статей 1258, 1261-1265 Цивільного кодексу України.

Суд бере до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

За таких обставин необхідно визнати право власності за позивачем на 2/3 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після спадкодавців: ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , і яка складається: з 1/9 частки квартири, що належала ОСОБА_3 за життя, 1/9 частки квартири, яку успадкувала ОСОБА_5 після смерті свого сина ОСОБА_3 , 1/3 частки квартири, що належала ОСОБА_4 за життя, 1/9 частки квартири, яку успадкувала вона після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 .

За змістом частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 142 Цивільного процесуального кодексу України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір в сумі 2 681,83 гривень.

Позивач ОСОБА_1 в поданій до суду заяві просила судові витрати по оплаті судового збору з відповідача на її користь не стягувати.

За змістом частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною третьою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Виходячи з наведеного, враховуючи, що відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, то на користь позивача з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто 1 340,91 гривень, інша частина судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, з відповідача на користь позивача не стягується.

На підставі викладеного, керуючись статтями 258, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати право власності за ОСОБА_1 на 2/3 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , набутої у спільну сумісну власність на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03.11.1994, виданого згідно з розпорядженням (наказом) генерального директора ВП «Чорнобильська АЕС» від 03.11.1994 № 768-пр, право спільної сумісної власності на яку 15 січня 1996 року було зареєстровано Славутицьким міським бюро технічної інвентаризації Київської області в реєстровій книзі за № 446/8, в порядку спадкування за законом після спадкодавців: ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . .

Головному управлінню Державної казначейської служби України в Київській області повернути ОСОБА_1 1 340 гривень 91 копійка сплаченого судового збору при поданні позову згідно копії квитанції АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № # 0.0..1 від 28 лютого 2024 року, оригінал якої знаходиться в матеріалах даної цивільної справи № 377/179/24, провадження № 2/377/158/24.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_20 , РНОКПП: НОМЕР_10 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_11 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 .

Повне рішення суду складено 04 липня 2024 року.

Суддя Н. Ф. Теремецька