Житомирський апеляційний суд
Справа №296/4804/24 Головуючий у 1-й інст. Драч Ю. І.
Категорія 39 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Трояновської Г.С., Борисюка Р.М.

розглянув у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м. Житомирі цивільну справу №296/4804/24 за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 01 жовтня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Драча Ю.І. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У травні 2024 року АТ «Акцент-Банк» звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №б/н від 22.01.2021 у розмірі 23 228,33 грн., яка станом на 07.05.2024 складається з наступного: 19 995,99 грн заборгованість за кредитом; 3232,34 грн заборгованість по відсоткам; 0,00 грн заборгованість штрафами.

В обґрунтування позову зазначало, що 22.01.2021 ОСОБА_1 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в A-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. Вказувало, що на підставі поданої анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в A-Банку відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок і отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Стверджує, що відповідачу було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Вказує, що всі основні умови кредитування доведені відповідачеві, що підтверджується його підписом в паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка».

Зазначає, що АТ «А-Банк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит (становив кредитний ліміт) у розмірі відповідно до договору. Вказує, що відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Зазначає, що у зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, відповідач станом на 07.05.2024 має заборгованість у розмірі 23 228,33 грн., яка складається з наступного: - 19 995,99 грн заборгованість за кредитом; - 3232,34 грн заборгованість за відсотками. Враховуючи вищевикладене просило задовольнити позов в повному обсязі.

Заочним рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 01 жовтня 2024 року у задоволенні позову АТ «Акцент-Банк» відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції АТ «Акцент-Банк» подало апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вказує, що відповідач в анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку підтвердив під розпис факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті банку. Звертає увагу на те, що посилання суду першої інстанції на постанову Верховного Суду від 03.07.2019 по справі №342/180/17 є необґрунтованим, оскільки у вказаній справі розглядався випадок, коли тарифи банку не було підписано боржником, у даній справі банком долучено паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому чітко зазначені всі оговорені умови кредитування, строки, процента ставка та інше. Зазначає, що паспорт продукту підписано боржником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Стверджує, що свою згоду на використання електронного підпису відповідач надав у анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. Враховуючи вищевикладене просить скасувати заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 01 жовтня 2024 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 22 січня 2021 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до умов і правил надання банківських послуг в А-Банку, відповідно до якої АТ «А-Банк» надав ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

На підтвердження позовних вимог АТ «А-Банк» надано копію анкети-заяви ОСОБА_1 від 22.01.2021, відповідно до якої відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «А-Банк».

Відповідно до змісту анкети-заяви споживач погодився з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Водночас, долучений до позовної заяви витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», якими передбачено порядок надання та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом процентів, комісії за користування кредитом та інших витрат, визначено права та обов`язки сторін договору надання банківських послуг - відповідачем не підписаний.

Відповідно до довідки за картами вбачається, що ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видано наступні картки: № НОМЕР_2 , строком дії до жовтня місяця 2027 року; № НОМЕР_3 , строком дії до грудня місяця 2031 року; № НОМЕР_4 , строком дії до грудня місяця 2031 року.

Як вбачається з довідки за лімітами ОСОБА_1 розмір кредитного ліміту банком змінювався: 22.01.2021 кредитний ліміт встановлено 0,00 грн., 09.10.2023 кредитний ліміт було збільшено до 20 000 грн., 04.12.2023 кредитний ліміт збільшено до 20 000 грн.

Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості станом на 07 травня 2024 року заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «Акцент-Банк» за кредитним договором від 22 січня 2021 року становить 23 228,33 грн., з яких: 19 995,99 грн заборгованість за кредитом; 3232,34 грн заборгованість по відсоткам.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що АТ «Акцент-Банк» не надало суду первинних бухгалтерських документів стосовно видачі кредиту (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки та інше), тому відсутні підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем є доведеним. Крім того, суд першої інстанції виходив з того, що в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 22.01.2021 відсутні дані про вид і характер банківських послуг, які АТ «Акцент-Банк» має надати відповідачу. Також анкета-заява не містить відомостей щодо домовленості сторін про встановлення розміру кредиту, терміну його повернення, розміру та підстав для нарахування процентів і пені та дійшов висновку, що вказана анкета-заява не вказує на те, що сторонами укладений кредитний договір б/н від 22.01.2021.

Перевіряючи законність оскаржуваного рішення, колегія суддів враховує наступне.

За приписами ч.1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України).

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Правовідносини з приводу надання кредиту регулюються Цивільним кодексом України та Законом України «Про банки та банківську діяльність».

Відповідно до статті 2 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» банківським кредитом визнається будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, сплати процентів за її користування та інших зборів з такої суми.

Правовою формою щодо оформлення відносин сторін є кредитний договір.

В силу ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Встановлено, що 22 січня 2021 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку.

Також, 22 січня 2021 року ОСОБА_1 підписав Паспорт споживчого кредиту простим електронним підписом.

Матеріалами справи також підтверджено отримання картки та встановлення кредитного ліміту згідно підписаної анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 22.01.2021.

Випискою по картці за період з 22.01.2021 по 07.05.2024 також підтверджено користування ОСОБА_1 кредитними коштами.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку про укладеність вищевказаного договору про надання споживчого кредиту між відповідачем та АТ «Акцент-Банк».

За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності договору про надання банківських послуг в А-Банку. Зазначений договір недійсним не визнано.

При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України.

Відповідно до частини 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Акцент-Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У справі, що переглядається встановлено, що 22 січня 2021 року ОСОБА_1 підписав власноручно з наданням дозволу на використання його електронного цифрового підпису анкету-заяву на отримання кредиту.

Цього ж дня, 22.01.2021 ОСОБА_1 також підписав Паспорт споживчого кредиту, відповідно до якого, йому надано кредит на наступних умовах: сума кредиту до 200 000,00 грн., загальні витрати за кредитом 51 571,06 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту 76 571,06 грн.; відсоткова ставка 40,8 річних, реальна річна ставка 49,34 % річних; спосіб отримання кредиту платіжна картка.

Відтак, сторони погодили істотні умови кредитного договору позики, а саме розмір кредиту, строк кредитування та відсоткову ставку.

Відповідно до довідки за картами ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видано наступні картки: № НОМЕР_2 , строком дії до жовтня місяця 2027 року; № НОМЕР_3 , строком дії до грудня місяця 2031 року; № НОМЕР_4 , строком дії до грудня місяця 2031 року.

З довідки за лімітами ОСОБА_1 слідує, що розмір кредитного ліміту банком змінювався: 22.01.2021 кредитний ліміт встановлено 0,00 грн., 09.10.2023 кредитний ліміт було збільшено до 20 000 грн., 04.12.2023 кредитний ліміт збільшено до 20 000 грн.

Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості станом на 07 травня 2024 року заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «Акцент-Банк» за кредитним договором від 22 січня 2021 року становить 23 228,33 грн., з яких: 19 995,99 грн заборгованість за кредитом; 3232,34 грн заборгованість по відсоткам.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повернення ОСОБА_1 отриманих в кредит коштів зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Окрім того, відповідно до виписки по картці ОСОБА_1 за період з 22.01.2021 по 07.05.2024, вбачається, що відповідач користувався кредитною карткою, оплачував товари та послуги за допомогою кредитної картки. Усього надходжень 27 350,50 грн., усього витрат 50 489,63 грн.

Відповідно до правової позиції висловленої Верховним Судом у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 17.12.2020 у справі №278/2177/15-ц виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ «Акцент-Банк» не повернуті, колегія суддів приходить до висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Відтак, колегія суддів вбачає підстави для стягнення з відповідача на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованості за кредитним договором б/н від 22.01.2021 у розмірі 23 228,33 грн., яка складається з: 19 995,99 грн заборгованість за кредитом; 3 232,34 грн заборгованість по відсоткам.

Таким чином, суд першої інстанції ухвалюючи рішення по суті не дав належної правової оцінки тому, що в матеріалах справи наявні достовірні та достатні докази на підтвердження факту укладеності кредитного договору б/н від 22.01.2021 та заявленої позивачем до стягнення заборгованості за кредитним договором та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, то таке підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, відтак заочне рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у відповідності до ст. 376 ЦПК України.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання позову АТ «Акцент-Банк» було сплачено 3028,00 грн та за подання апеляційної скарги 4542,00 грн., оскільки позов та апеляційну скаргу АТ «Акцент-Банк» задоволено повністю, то із ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» підлягає стягненню 7570,00 грн понесених судових витрат (із розрахунку 3028,00 грн + 4542,00 грн).

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в сили вимог закону.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити.

Заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 01 жовтня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором б/н від 22 січня 2021 року, яка утворилась станом на 07.05.2024 в розмірі 23 228,33 грн., яка складається з: 19 995,99 грн заборгованість за кредитом; 3 232,34 грн заборгованість по відсотками.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» 7570,00 грн понесених судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді