ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1051/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/3230/23 Категорія: 314000000 Кондрацька Н.М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: Новікова О.М., Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Давигора Світлана Анатоліївна, до Головного управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області про стягнення недоотриманої пенсії,

в с т а н о в и в :

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області про стягнення недоотриманої пенсії.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 20.01.2023 року.

Померлий ОСОБА_2 є чоловіком позивача, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 14.03.1985 року

ОСОБА_2 на день своєї смерті був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина після смерті ОСОБА_2 , яку прийняла заявник у відповідності до вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України.

Позивач є спадкоємцем першої черги за законом, оскільки померлий при житті не складав заповіт. Відповідно право на спадкування у позивача виникло на підставі статті 1261 ЦК України.

ОСОБА_2 до своєї смерті перебував на обліку в ГУ ПФУ в Черкаській області, як військовий пенсіонер та отримував пенсію із грошового забезпечення поліцейського згідно довідки №33/44/1-Д-13/08-1637 від 27.04.2021 року.

При житті ОСОБА_2 звертався до Черкаського окружного адміністративного суду про здійснення перерахунку пенсії у зв`язку із зміною розміру грошового забезпечення. За рішенням Черкаського окружного адміністративного суду у справах №580/2821/21 від 23.07.2021 року та у справі № 580/11229/21 від 25.01.2022 року винесених на користь ОСОБА_2 зобов`язано виплачувати недоотриману пенсією починаючи з 01.04.2019 року по дату ухвалення судами рішень.

Згідно з розрахунком на доплату до пенсії за пенсійною справою №N/A 8780/68 ОСОБА_2 на виконання рішення суду у справі №580/11229/21 від 25.01.2022 сума доплати складає 101 855,49 грн.

Згідно з розрахунком на доплату до пенсії за пенсійною справою №N/A 8780/67 ОСОБА_2 на виконання рішення суду у справі №580/2812/21 від 23.07.2021 сума доплати складає 167 196,64 грн.

Після смерті чоловіка позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення їй пенсії по втраті годувальника, оскільки на дату смерті чоловіка була непрацюючою та отримувала пенсію за віком на загальних підставах.

17 лютого 2023 року позивачу була призначена відповідна пенсія у відсотковому відношенні до розміру пенсії померлого ОСОБА_2 .

Окрім того, на дату смерті позивач отримала допомогу на поховання та одноразову грошову допомогу у разі смерті пенсіонера. Всі інші види доплат до пенсії, які нараховані були чоловіку, позивач не отримувала.

07 березня 2023 року позивач звернулася до відповідача із заявою про виплату недоотриманої пенсії на виконання рішень адміністративного суду. Листом №5801- 2829/Д-03/8-2300/23 від 20.03.2023 року відповідач відмовив у виплаті недоотриманої пенсії.

04 квітня 2023 року на ім`я відповідача була направлена повторна заява з вимогою у виплаті недоотриманої пенсії у відповідності до вимог ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування». Листом №5101-4607/Д-03/8-2300/23 від 05.05.2023 року відповідач вкотре відмовив у виплаті вказаної суми.

ОСОБА_1 , як дружина та спадкоємиця першої черги має право на виплату їй коштів, які нараховані чоловіку, але не виплачені з вини Пенсійного фонду України.

Оскільки до визначеного законом терміну заявник звернулася із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника та із заявою про виплату недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 є законні підстави вважати, що спадкоємець вчинив усі дії та має право на виплату недоотриманої пенсії померлого без отримання

Зазначені доплати до пенсії померлий не отримав, але вказані суми підлягають виплаті у відповідності до вимог ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування», ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

На підставі викладеного ОСОБА_1 просила суд стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, недоотриману пенсію чоловіка ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 269 052,13 грн., в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2690,52 грн.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 грудня 2023 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 недоотриману пенсію чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 269052,13 грн., в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 .

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2690,52 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , недоотримав пенсію у розмірі 269052,13 грн., позивач, яка є його спадкоємцем та у встановленому законом порядку прийняла спадщину, набула право на отримання невиплаченої пенсії у повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник Головного управління державної казначейської служби у Черкаській області подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просить рішення суду скасувати та закрити провадження у справі.

Посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду, висловлену в постанові від 24.09.2020 у справі № 640/15623/19, наявність у КАС спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав стягувача, шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

З наведеного вбачається, що питання заміни сторони виконавчого провадження у зв`язку зі смертю спадкодавця на позивача та зміни способу та порядку виконання судового рішення у справі № 580/5111/21 повинно вирішуватися судом адміністративної юрисдикції у порядку, визначеному КАС, тому провадження у справі слід закрити.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник ОСОБА_1 адвокат Давигора С.А. вказує, що рішення місцевого суду відповідає обставинам справи, винесене із правильним застосуванням норм матеріального права та з дотриманням статті 263 ЦПК України, щодо обґрунтованості судового рішення, тому підстави для його скасування відсутні.

При цьому звернуто увагу, що ОСОБА_2 кошти, які йому були нараховані не отримав, суми були нараховані, що і не оспорюється відповідачем, однак виплата не проведена через відсутність коштів в бюджеті суб`єкта владних повноважень.

Вважає, що апелянт підмінює поняття, а саме виконання судового рішення в частині здійснити виплату та стягнення цієї виплати, які не є тотожними поняттями, адже ухвалені на користь ОСОБА_2 судові рішення у справі №580/11229/21 та №580/2812/21 задоволені судом в частині здійснити виплату, а не стягнути кошти. Оскільки виплата не була здійснена, і виконавець такої виплати відмовив позивачу, відтак стягнення як підстава позову є абсолютно законною. Померлому ці кошти у встановленому законом порядку не можуть бути виплачені.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає зазначеним вище вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи та судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 та померлий ОСОБА_2 були чоловіком та дружиною, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 14.03.1985 року.

Як зазначено у свідоцтві про смерть серії НОМЕР_1 від 20.01.2023 року, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 .

Згідно матеріалів справи ОСОБА_2 на день своєї смерті був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

За свого життя ОСОБА_2 перебував на обліку в ГУ ПФУ в Черкаській області, як військовий пенсіонер та отримував пенсію із грошового забезпечення поліцейського згідно довідки №33/44/1-Д-13/08-1637 від 27.04.2021 року та відповідно до наданої відповідачем копії спадкової справи № 8780.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 23.07.2021 у справі № 580/2812/21 зобов`язано Головне управління здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області» № 33/44/1-Д-13/08-1637 від 27 квітня 2021 року та виплату перерахованої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум з 01 грудня 2019 року. На виконання вказаного рішення суду ОСОБА_2 проведено перерахунок пенсії, доплата по перерахунку за період з 01.12.2019 до 31.01.2021 становить 167 196,64 грн.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 25.01.2022 у справі № 580/11229/21 зобов`язано Головне управління здійснити перерахунок з 01.12.2019 пенсії ОСОБА_2 виходячи з 90 % сум грошового забезпечення на підставі довідки від 27.04.2021 № 33/44/1-Д-13/08-1637, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області» та здійснити виплату пенсії з урахуванням фактично виплачених сум з 01.12.2019. На виконання вказаного рішення суду ОСОБА_2 проведено перерахунок пенсії, доплата по перерахунку за період з 01.12.2019 до 30.04.2022 становить 101 855,49 грн.

17 лютого 2023 року позивачу була призначена відповідна пенсія у відсотковому відношенні до розміру пенсії померлого ОСОБА_2 .

Згідно розрахунків на доплату до пенсії за пенсійною справою №N/A 8780/68 та №N/A 8780/67 ОСОБА_2 на виконання рішення суду у справі №580/11229/21 від 25.01.2022 та рішення суду у справі №580/2812/21 від 23.07.2021 сума доплати складає 101 855,49 грн. та 167 196,64 грн. відповідно.

На листи ОСОБА_1 до відповідача щодо виплати недоотриманої пенсії на виконання рішень ЧОАС позивач отримала відмову.

Після смерті ОСОБА_2 за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 була зведена спадкова справа у приватно нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Ткаченко І.П. У подальшому, згідно наданої копії спадкової справи, ОСОБА_3 відмовились від спадщини після померлого ОСОБА_2 .

ОСОБА_4 подала до суду заяву в якій вказує, що оскільки вона не зверталася до пенсійного органу за виплатою відповідних сум, які належали батьку при житті, але не отримані до смерті, відповідно претендувати на дані суми не буде.

Задовольняючи позов, суд визнав недоотриману ОСОБА_2 за життя доплату до пенсії спадковим майном позивача, право на яке виникло з моменту прийняття спадщини, в порядку спадкування за законом, кошти нараховані померлому не були виплачені за життя, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, як спадкоємця.

Колегія суддів з таким висновком суду погоджується.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Спір між сторонами у цій справі виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом, а саме права власності на спадкове майно у вигляді невиплаченої пенсії спадкодавця.

Підставою своїх позовних вимог позивач зазначає наявність у неї як спадкоємця першої черги після смерті чоловіка права на спадкування недоотриманої суми пенсії.

Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частин першої, другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1227 ЦК суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Відповідно до статті 52 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон № 2262-ХІІ.

Відповідно до частини першої статті 61 Закону № 2262-ХІІ, яка врегульовує питання виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Частинами другою та третьою статті 61 Закону №2262-ХІІ визначено, що при зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону №2262-ХІІ також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Крім того, зміст вказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Отже, положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону № 2262-ХІІ, який визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19, від 30 січня 2024 року у справі № 420/8604/21.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) прийшов до аналогічних висновків.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування (частини друга, четверта, сьома статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).

Тлумачення статті 1227 ЦК України, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що невиконання рішення суду, яке ухвалено за життя спадкодавця та набрало законної сили, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату спадкодавцю пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень статті 1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Правопорядок не може допускати ситуації коли нівелюється законна сила судового рішення. Очевидно, що такий підхід дозволяє отримати результати, яких розум і справедливість могли б очікувати.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 за життя було здійснено перерахунок пенсії на підставі рішень Черкаського окружного адміністративного суду від 23 липня 2021 року у справі №580/2821/21 та від 25 лютого 2022 року у справі №580/11229/21. Позивач, як спадкоємець за законом, в установленому законом порядку прийняла спадщину після смерті свого чоловіка та звернулася до відповідача про виплату недоотриманої пенсії на виконання рішень адміністративних судів. За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком районного суду і вважає, що, ОСОБА_1 успадкувала належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України. Тому заявлена нею вимога про стягнення грошових коштів з органу пенсійного фонду є ефективною в розрізі поновлення порушених спадкових прав.

Відсутність у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», прийнятому до ЦК України, норми, аналогічної тій, що передбачена у статті 1227 ЦК України щодо включення нарахованої, але неодержаної пенсії, до складу спадщини за відсутності членів сім`ї, не скасовує приписів статті 1227 ЦК України.

Подібний правовий висновок, викладений Верховним Судом у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 243/2069/19.

Аналіз статей 1218,1219,1227 ЦК України свідчить про те, що законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 286/3516/16-ц, провадження 14-95цс19).

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-78, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Посилання заявника на те, що з огляду на положення КАС України, питання щодо правомірності/протиправності дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, вчинених на виконання рішення суду, що набрало законної сили, є процесуальним питанням, яке вирішується в порядку, передбаченому статтею 383 КАС України, є непереконливими.

Спір між сторонами у цій справі виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом, а саме права власності на спадкове майно у вигляді невиплаченої пенсії, яка належала спадкодавцю за життя. Тому цей спір має приватноправовий характер та підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Таким чином, проаналізувавши зміст оскаржуваного рішення з точки зору застосування норм права, які стали підставою для вирішення справи по суті, колегія суддів дійшла висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 35, 258, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 грудня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді