Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2/733/242/24
Єдиний унікальний №733/806/24
Рішення

Іменем України

03 липня 2024 року Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі:

головуючого судді: Т.В. Карапиш

за участю секретаря: О.П. Щур,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки Сакун І.А. ,

представника третьої особи

Ічнянської міської ради

Прилуцького району

Чернігівської області як

органу опіки та піклування Матвієнко Г.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ічня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог - Ічнянська міська рада Прилуцького району Чернігівської області як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог - Ічнянська міська рада Прилуцького району Чернігівської області як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що з 2013 по 2016 рік проживала з відповідачем ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу та під час спільного проживання у них з відповідачем народилася спільна донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач ОСОБА_3 не бере участі у вихованні своєї малолітньої доньки ОСОБА_4 , морально та матеріально не підтримує, а також не сплачує аліменти на утримання останньої відповідно до судового наказу Ічнянського районного суду Чернігівської області від 03.01.2019 року, внаслідок чого на даний час утворилася заборгованість по аліментах в сумі 152324,53 грн.

Після припинення спільного проживання з ОСОБА_3 , її малолітня донька ОСОБА_4 залишилася проживати разом з нею. Всі питання щодо виховання малолітньої доньки вирішуються самостійно нею та її теперішнім чоловіком, які утримують останню. Тому, позивачка просить суд позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити, зазначивши, що ОСОБА_3 , після припинення спільного проживання з 2016 року не цікавиться життям своєї доньки ОСОБА_4 , не сплачує аліменти на її утримання, внаслідок чого на даний час утворилася заборгованість по сплаті аліментів.

Представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Сакун І.А. в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити із зазначених у ньому підстав.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується оголошенням на офіційному веб-порталі «Судова влада України» (а.с. 49).

Згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог - Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області як органу опіки та піклування Матвієнко Г.Ю. в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити.

Свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в судовому засіданні показали, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 дійсно проживали однією сім`єю з 2013 по 2016 рік та під час спільного проживання ІНФОРМАЦІЯ_4 в них народилася донька ОСОБА_4 , батьком якої є ОСОБА_3 . З 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 припинили спільно проживати, малолітня донька останніх ОСОБА_4 залишилася проживати разом з матір`ю ОСОБА_1 . ОСОБА_3 не цікавиться життям своєї малолітньої доньки ОСОБА_4 , коштів на її утримання не надає, місце перебування останнього не відоме. На даний час малолітня ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю ОСОБА_8 та її чоловіком ОСОБА_9 , в АДРЕСА_1 , які забезпечують останню всім необхідним, дбають про її здоров`я та розвиток.

Заслухавши позивачку та її представника, представника органу опіки та піклування, свідків, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, якими позивачка обґрунтовує свої вимоги, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач по справі ОСОБА_3 є батьком малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір`ю якої є позивачка по справі ОСОБА_10 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_1 від 10.12.2014 року (а.с. 7).

З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 28.07.2022 року, актовий запис № 67, виданого Ічнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Прилуцькому районі Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) видно, що після укладення шлюбу з ОСОБА_9 позивачка по справі ОСОБА_1 змінила прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 » (а.с. 6).

Відповідно до Акту № 7 від 16.02.2024 року, складеного старостою Гужівського старостинського округу Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області за участю сусідів, за адресою АДРЕСА_1 фактично проживають: ОСОБА_1 , 1990 р.н.; ОСОБА_4 , 2014 р.н.; ОСОБА_13 , 2016 р.н.; ОСОБА_14 , 2023 р.н.; ОСОБА_15 , 1964 р.н. ОСОБА_9 , 1993 р.н., також фактично проживає за даною адресою без реєстрації (на даний час служить в ЗСУ). Діти відвідують Гужівську гімназію, проживають разом з матір`ю ОСОБА_1 та вітчимом ОСОБА_9 і перебувають на повному їх утриманні та вихованні. ОСОБА_9 проживає разом з дітьми з 2021 року та приймає активну участь у їх вихованні та фінансово підтримує. ОСОБА_16 разом з дітьми не проживає і участі у вихованні дітей не приймає, не відвідує, матеріально не утримує (а.с. 14).

Згідно довідки № 9 від 19.02.2024 року, виданої директором Гужівського ліцею Ічнянської міської ради, ОСОБА_4 навчається у 3 класі вищевказаного ліцею, проживає з мамою ОСОБА_1 та вітчимом ОСОБА_9 , який опікується дитиною, займається вихованням та розвитком, дбає про добробут родини. Участь батька ОСОБА_3 у вихованні дочки за роки навчання не спостерігалася (а.с. 12).

Як видно з копії постанови старшого державного виконавця Ічнянського РВДВС ГТУЮ у Чернігівській області Черненко А.В. про відкриття виконавчого провадження від 09.01.2019 року ВП № НОМЕР_5, відповідно до судового наказу Ічнянського районного суду Чернігівської області № 2-н/733/55/18 від 03.01.2019 року, із відповідача ОСОБА_3 на користь позивачки ОСОБА_10 стягнуто аліменти на малолітню дитину - доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.11.2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10).

Відповідач ОСОБА_3 аліменти на утримання своєї малолітньої доньки ОСОБА_4 не сплачує, внаслідок чого станом на 15.02.2024 року утворилась заборгованість у розмірі 152324,53 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів Ічнянського ВДВС СХ МУ МЮ від 15.02.2024 року (а.с. 11).

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції про права дитини покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 даної Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» передбачено, зокрема, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків.

Абзацом 1 і 2 пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» встановлено, зокрема, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розглядати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Норми ст. 150 СК України вказують на те, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Частини 1, 2 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачають, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

У рішенні у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року ЄСПЛ наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54).

Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

Частинами 4 та 5 статті 19 Сімейного кодексу України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до копії висновку органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області від 06.06.2024 року, затвердженого Рішенням виконавчого комітету Ічнянської міської ради № 329 від 06.06.2024 року, Ічнянська міська рада, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно його доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 41).

Досліджені в судовому засіданні довідки, копія постанови державного виконавця, висновок органу опіки та піклування, а також покази свідків підтверджують факт невиконання відповідачем ОСОБА_3 батьківських обов`язків відносно малолітньої ОСОБА_4 .

Таким чином, відповідач протягом тривалого часу матеріально малолітню дитину не утримував, іншої допомоги на утримання доньки не надавав, не виконує рішення суду щодо сплати аліментів на утримання доньки, не приймав будь-якої участі у вихованні та житті останньої, на даний час своєї поведінки не змінив, таким чином, останній фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків по вихованню та матеріальному утриманні своєї доньки та лише формально залишається батьком, а реально не бере ніякої участі у житті доньки.

Всебічно та повно дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку про задоволення позову, оскільки ОСОБА_3 , не маючи об`єктивних причин, пов`язаних зі станом фізичного або психічного здоров`я, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітньої дитини - доньки ОСОБА_4 в зв`язку з нехтуванням ним своїх батьківських обов`язків та винної його поведінки, а тому суд вважає за необхідне, враховуючи інтереси дитини, позбавити відповідача батьківських прав.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, із відповідача слід стягнути судові витрати на користь позивачки в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Керуючись ст.ст. 4,19,76,81, 141, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 141, 150-152, 164-165, 171, 180, 181 Сімейного кодексу України, Конституцією України, ЗУ «Про охорону дитинства», Постановою Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року за № 3 Законом України «Про охорону дитинства», суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог - Ічнянська міська рада Прилуцького району Чернігівської області як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав задовольнити у повному обсязі.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно малолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстрованої в АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Третя особа: Ічнянська міська рада Прилуцького району Чернігівської області як орган опіки та піклування, адреса місця знаходження: м. Ічня, пл. Шевченка, 1 Чернігівської області, .

Повне судове рішення складено 03 липня 2024 року.

Суддя Т. В. Карапиш