ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/33349/23

Провадження № 22-ц/4820/2050/24

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Дубова М.В.

з участю: прокурорів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/33349/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , яка подана її представником адвокатом Стасишиним Анатолієм Леонтійовичем, на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 вересня 2024 року у цивільній справі за позовом заступника керівника Окружної прокуратури м. Хмельницького в інтересах держави в особі: Хмельницької міської ради до ОСОБА_4 про припинення права власності та зобов`язання повернути земельну ділянку.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

В грудні 2023 року заступник керівника Окружної прокуратури м. Хмельницького в інтересах держави в особі Хмельницької міської ради звернувся до суду з позовом, в якому просив:

-примусово припинити право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:1125, площею 0,1400 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

-зобов`язати ОСОБА_4 повернути Хмельницькій міській територіальні громаді в особі Хмельницької міської ради земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:1125, площею 0,1400 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову прокурор вказував, що Окружною прокуратурою міста Хмельницького за результатами вивчення стану додержання вимог земельного законодавства щодо володіння та використання земель сільськогосподарського призначення на території Хмельницької міської територіальної громади встановлено, що згідно витягу з рішення № 3 Сорок першої чергової сесії Давидковецької сільської ради 6-го скликання від 15.10.2015 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_5 » йому надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 0,14 га із земель комунальної власності, категорія земель - землі сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час Хмельницька міська територіальна громада.

Рішенням № 6 Другої сесії Давидковецької сільської ради 7-го скликання від 11.12.2015 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та надання її у власність ОСОБА_5 » затверджено технічну документацію із землеустрою встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянка площею 0,14 га із земель комунальної власності, категорія земель - землі сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства та передано вищевказану земельну ділянку ОСОБА_5 у власність.

Відповідно до поземельної книги, відкритої 02.11.2015 Управлінням Держгеокадастру у Хмельницькому районі Хмельницької області, вказана земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:1125, площею 0,14 га, відноситься до земель сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням: 01.03 для ведення особистого селянського господарства.

Згідно технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розробленої ФОП ОСОБА_6 на підставі вказаного договору №399/15 від 26.10.2015, ОСОБА_5 передавалась земельна ділянка у власність для ведення особистого селянського господарства. Відсутня будь-яка інформація щодо наявності на земельній ділянці пошкоджень рельєфу, облаштування водного об`єкту (ставка), що свідчить про те, що останній отримав земельну ділянку у стані придатному для використання за цільовим призначенням.

В подальшому, ОСОБА_5 отримав Свідоцтво про право власності на нерухоме майно №50505249 від 22.12.2015, видане Реєстраційною службою Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області. Відповідне речове право зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер: 50, номер запису про право власності: 12675701, індексний номер витягу: 50505446 від 22.12.2015.

Надалі на підставі договору дарування від 27.03.2017, зареєстрованого в реєстрі за № 428, виданий приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Терлич О.Л., ОСОБА_5 безоплатно передав у власність ОСОБА_4 земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:1125, цільове призначення: 01.03 - для ведення особистого селянського господарства; категорія земель - землі сільськогосподарського призначення; вид використання земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства, форма власності - приватна, площею 0,14 га.

У провадженні відділення поліції №1 Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області перебувало кримінальне провадження № 0000017, зареєстроване у Єдиному реєстру досудових розслідувань 15.03.2023 за фактом безгосподарського використання земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1125, площею 0,14 га, що спричинило виведення земель із сільськогосподарського обороту, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України, в ході якого встановлено, що на земельній ділянці розташований водний об`єкт, на краях якого наявні каміння та який обгороджений парканом з дерев`яних брусів та металевої сітки, тобто земельна ділянка за цільовим призначенням не використовуються. Також, під час огляду встановлено, що навколо водного об`єкта наявна доріжка з бруківкою, дві дерев`яних альтанки та дитячий майданчик. Зазначене свідчить про фактичну зміну рельєфу земельної ділянки, його пошкодження, що призвело до втрати властивостей землі сільськогосподарського призначення.

Таким чином в ході розгляду вказаного кримінального провадження було достеменно встановлено безгосподарське використання ОСОБА_5 частини спірної земельної ділянки, загальною площею 0,0774 га, кадастровий номер :01:001:1125, як земель водного фонду, що виразилось у самовільному облаштуванні на території штучної водойми (копанки) без зміни цільового призначення земельної ділянки, призвело до тимчасового припинення її використання як земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, тобто призвело до виведення земель із сільськогосподарського обороту.

На даний час ОСОБА_4 , достовірно знаючи про цільове призначення земельної ділянки, продовжує використовувати земельну ділянку не за цільовим призначенням та проявляти безгосподарність при використанні земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, що призвело до виведення земель із сільськогосподарського обороту. Володіння відповідачем земельною ділянкою з порушенням норм земельного законодавства у зв`язку з використанням її не з цільовим призначенням, порушує інтереси держави у сфері контролю за використанням та охороною земель сільськогосподарського призначення, що погіршує стан родючості грунтів та фактично призводить до знищення сільськогосподарських угідь, що суперечить державній політиці у сфері охорони земель. Таким чином, будь-які порушення у цій сфері спричиняють шкоду інтересам держави і є підставою, за відсутності належного реагування з боку компетентних органів, для втручання органів прокуратури, у тому числі шляхом звернення до суду з позовом.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 вересня 2024 року позов задоволено, примусово припинено право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:1125, площею 0,14 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язано ОСОБА_4 повернути Хмельницькій міській територіальній громаді в особі Хмельницької міської ради вказану земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:1125, площею 0,14 га для ведення особистого селянського господарства. Вирішено питання щодо стягнення судового збору.

ОСОБА_4 та її представник адвокат Стасишин А.Л. не погодилися з таким рішенням суду подали апеляційну скаргу, посилаються на невірне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Так судом не прийнято до уваги всі обставини справи, оскільки прокурор неправомірно пред`явлено позов в інтересах Хмельницької міської ради, оскільки відповідно до ч 3 ст 23 Закону України «Про прокуратуру», прокуратурою здійснюється представництво в суді законних інтересів держави у разі якщо належним орган державної влади чи інший суб`єкт повноважень до компетенції якого віднесені відповідні повноваження не в змозі цього зробити, при цьому прокуратурою не обґрунтовано необхідність такого звернення до суду. В матеріалах справи є лише копія листа керівника Окружної прокуратури м Хмельницького до Хмельницької міської ради від 28 серпня 2023 року про те, чи вживалися або будуть вживатися міською радою заходи реагування для захисту інтересів держави за фактом використання спірної земельної ділянки не за цільовим призначенням, а Хмельницькою міською радою повідомлено що такі заходи не вживалися. В зв`язку з цим на думку апелянта відсутні належні докази повноважень прокурора для подачі позову в даній справі. Крім того, посилається представник апелянтки, що Хмельницькою міською радою не приймалося рішення про здійснення контролю за використанням і охороною земель територіальної громади, адже відповідно до вимог чинного законодавства контроль за використанням та охороною земель покладено на Головне управління Держгеокадастру, що свідчить і про те, що звертаючись до суду з даним позовом, прокурором неправильно визначено уповноважену особу у спірних правовідносинах. Також, представник апелянтки вказує, що є помилковим висновок суду, що копанка на території земельної ділянки є ділянкою, що відноситься до земель водного фонду, адже це лише невелике водоймище з ґрунтовою водою, викопане для господарських потреб.

Окрім того, звертаючись до суду з даним позовом прокурором пропущено строк позовної давності, адже ОСОБА_4 набула право власності на спірну ділянку згідно укладеного договору дарування від 27 березня 2017 року, а позовна заява до суду подана тільки у грудні 2023 року, тобто через шість років і дев`ять місяців від дати укладення договору дарування.

Представник апелянтки вважає, що судом незаконно було задоволено вимогу прокурора про припинення права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку, оскільки відповідно до вимог діючого законодавства відповідне право припиняється у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав. В свою чергу, жодне рішення про надання дозволу на розробку проектної документації та передачі земельної ділянки у власність скасовані не було, не скасовано і запис до земельної книги, відкритої 02.11.2015 року управлінням Держгеокадастру, що стало підставою для державної реєстрації земельної ділянки.

З огляду на доводи викладені в апеляційній скарзі, ОСОБА_4 та її представник адвокат Стасишин А.Л. просять скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 вересня 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог прокурора.

Прокуратура Хмельницької області подала відзив на апеляційну скаргу, посилається що рішення суду є законним та обґрунтованим, висновки суду відповідають дійсним обставинам справи. Представництво прокурором інтересів Хмельницької міської ради було зумовлено необхідністю захисту інтересів держави, адже володіння відповідача спірною земельною ділянкою з порушенням норм земельного законодавства у зв`язку з використанням її не за цільовим призначенням, порушує інтереси держави у сфері контролю за використанням та охороною використання земель сільськогосподарського призначення, що погіршує стан родючості ґрунтів та фактично призводить до знищення сільськогосподарських угідь, що суперечить державній політиці у сфері охорони земель. Крім того, органом уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах є Хмельницька міська рада, що уповноважена державою здійснювати повноваження власника таких земель, тому саме в інтересах Хмельницької міської ради прокурор звертався з відповідним позовом. Тому твердження представника відповідача про відсутність підстав для звернення прокурора саме з таким позовом є помилковими. Що стосується посилань відповідача на порушення строку позовної давності, то Окружній прокуратурі міста Хмельницького про використання ОСОБА_4 земельної ділянки не за її цільовим призначенням стало відомо тільки за результатами проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000017. Також посилається, що прокуратурою обрано належний спосіб захисту порушених прав та інтересів держави.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її слід залишити без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом правильно встановлено, що рішенням № 3 сорок першої чергової сесії Давидковецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області 6-го скликання від 15.10.2015р. «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» ОСОБА_5 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 0,14 га із земель комунальної власності (категорія земель - землі сільськогосподарського призначення) для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 (на даний час - Хмельницька міська територіальна громада).

Рішенням № 6 Другої сесії Давидковецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області 7-го скликання від 11.12.2015р. «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та надання її у власність» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянка площею 0,1400 га із земель комунальної власності, категорія земель - землі сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 (на даний час - Хмельницька міська територіальна громада) кадастровий номер :01:001:1125 та передано дану земельну ділянку у власність ОСОБА_5 ..

Дана земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:1125, площею 0,14 га, відноситься до земель сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням: 01.03 для ведення особистого селянського господарства, що вбачається з поземельної книги, відкритої 02.11.2015р. Управлінням Держгеокадастру у Хмельницькому районі Хмельницької області.

21 грудня 2015 року на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 50505249 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_5 державним реєстратором було зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:1125, реєстраційний номер: 50, номер запису про право власності: 12675701.

27.03.2017 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладено нотаріально посвідчений договір дарування, за умовами якого ОСОБА_5 безоплатно передав у власність ОСОБА_4 земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:1125, цільове призначення: 01.03 - для ведення особистого селянського господарства; категорія земель - землі сільськогосподарського призначення; вид використання земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства, форма власності - приватна, площею 0,1400 га та на підставі вказаного договору 27.03.2017 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано право власності ОСОБА_4 на вищевказану земельну ділянку, номер відомостей про речове право: 19649233.

У провадженні відділення поліції №1 Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області перебувало кримінальне провадження № 0000017, зареєстроване у Єдиному реєстру досудових розслідувань 15.03.2023р. за фактом безгосподарського використання земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1125, площею 0,14 га, що спричинило виведення земель із сільськогосподарського обороту, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України.

Під час досудового розслідування 11.04.2023р. на підставі ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23.03.2023 старшим дізнавачем відділення поліції № 1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області за участю спеціалістів: заступника начальника управління - начальника відділу державного контролю за додержанням земельного законодавства та оперативного реагування Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, інженера-землевпорядника та власника земельної ділянки ОСОБА_4 проведено огляд земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1125, площею 0,14 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 на території Хмельницької міської територіальної громади.

В ході огляду було встановлено, що на земельній ділянці розташований водний об`єкт, на краях якого наявні каміння та який обгороджений парканом з дерев`яних брусів та металевої сітки. Також, під час огляду встановлено, що навколо водного об`єкта наявна доріжка з бруківкою, дві дерев`яних альтанки та дитячий майданчик. По результату огляду виготовлено збірний кадастровий план зазначеної земельної ділянки, який долучено до протоколу огляду.

Згідно листа Регіонального офісу водних ресурсів у Хмельницькій області від 22.03.2023р. №530 на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:1125 знаходиться водойма (копанка).

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.06.2023р. у справі № 686/13994/23 за результатами розгляду кримінального провадження № 0000017 ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності за ст. 254 КК України (в редакції Закону №270-VI від 15.04.2008) на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрито.

Вказаним судовим рішенням встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він являвся власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по АДРЕСА_1 , площею 0,1400 га за кадастровим номером :01:001:1125, до моменту укладення договору дарування вказаної земельної ділянки від 27.03.2017 в порушення вимог п. 1, 2 та 9 ч.1 ст.35, ч. 2 ст. 36 та ч. 2 ст. 37 Закону України «Про охорону земель», а також ч. ч. 1,2 ст. 168 Земельного кодексу України (в редакції на час вчинення кримінального правопорушення), достовірно знаючи про цільове призначення земельної ділянки, на протязі лютого-березня 2016 року, точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, вирішив незаконно, без зміни її цільового призначення та переведення в землі водного фонду, облаштувати на вищевказаній земельній ділянці штучну водойму для власних потреб.

На протязі лютого-березня 2016 року, точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, в денну пору доби, ОСОБА_5 , діючи умисно та проявляючи безгосподарність при використанні земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :01:001:1125, загальною площею 0,14 га (категорія земель - землі сільськогосподарського призначення, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства), розташованої по АДРЕСА_1 , не ініціюючи питання зміни цільового призначення земельної ділянки та не маючи в наявності готового, затвердженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється, без переведення в землі водного фонду, за допомогою найманої ним спеціальної техніки (трактора), організував та провів перенесення поверхневого (ґрунтового) шару землі, незаконно облаштувавши штучну водойму (копанку), загальною площею 0,0774 га, яку використовував для власних (господарських) потреб без наявних для цього правових підстав та без дозвільних документів.

Внаслідок безгосподарського використання ОСОБА_5 частини земельної ділянки, загальною площею 0,0774 га, кадастровий номер :01:001:1125, як земель водного фонду, що виразилось у самовільному облаштуванні на території штучної водойми (копанки) без зміни цільового призначення, призвело до тимчасового припинення її використання, як земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, тобто призвело до виведення земель із сільськогосподарського обороту.

Обвинувачений ОСОБА_5 підлягає кримінальній відповідальності за ст. 254 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008) безгосподарське використання землі, що спричинило виведення земель з сільськогосподарського обороту.

Як видно з листів Головного управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області від 23.03.2023р., 21.09.2023р., інформації Управління земельних ресурсів Хмельницької міської ради від 24.03.2023р., Хмельницької міської ради цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1125 після реєстрації даної земельної ділянки в Національній кадастровій системі не змінювалося.

Також згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 26.04.2023р. № 10-22-0.4-1314/2-23, фактичне використання земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1125 площею 0,14 га шляхом створення на ній водного об`єкта свідчить про використання даної земельної ділянки не за її цільовим призначенням, а також про псування земель, що відбулося під час провадження діяльності, пов`язаної з порушенням родючого шару ґрунту, яку здійснено за відсутності відповідної документації із землеустрою, що також свідчить про виведення землі із сільськогосподарського обороту.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до ст.319 ЦК України, власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

За нормами ст. 22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Відповідно до ст. 33 ЗК України, земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, можуть передаватися громадянами у користування юридичним особам України і використовуватися ними для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства без зміни цільового призначення цих земельних ділянок.

Частиною 1 ст.91 ЗК України передбачено, що власники земельних ділянок зобов`язані забезпечувати використання їх за цільовим призначенням; додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля.

П.1,9 ч.1 ст.35 Закону України "Про охорону земель" передбачено, що власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов`язані: дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України; забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням та дотримуватися встановлених обмежень (обтяжень) на земельну ділянку.

Відповідно до ч.2 ст. 36, ч. 2 ст. 37 Закону України "Про охорону земель" зміна цільового призначення земель сільськогосподарського призначення допускається лише за умови обґрунтування доцільності такої зміни в порядку,визначеному законом. Використання земельних ділянок способами, що призводять до погіршення їх якості, забороняється.

Пунктом "а" ч.1 ст.143 ЗК України встановлено, що примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.12.2022р. в справі №477/2330/18 дійшла слідуючих правових висновків у аналогічній цивільній справі:

«Формулювання приписів статей 140, 141 і 143 ЗК України частково дублюються, а стаття 143 ЗК України має назву «Підстави для примусового припинення прав на земельну ділянку», тобто поєднує підстави припинення у судовому порядку як права власності, так і права користування земельною ділянкою.

З огляду на приписи пункт «а» частини першої статті 91, пункт «а» частини першої статті 96 ЗК України). статті 35 Закону України «Про охорону земель», статті 1 Закону України «Про землеустрій» і власник, і користувач земельної ділянки зобов`язані використовувати її за цільовим призначенням, зокрема для того, щоби забезпечити збереження землі, її ресурсів, надр і їх законне та раціональне використання. Такий обов`язок не є ілюзорним. Його порушення може тягнути відповідні негативні наслідки. Зміна цільового призначення приватної земельної ділянки з однієї категорії, визначеної частиною першою статті 19 ЗК України, на іншу може здійснюватися на підставі замовленого власником проєкту землеустрою та з дотриманням відповідної процедури.

Враховуючи те, що встановлені законом обмеження зміни цільового призначення земельних ділянок однаково стосуються як її користувачів, так і власників, немає підстав вважати, що використання земельної ділянки не за цільовим призначенням зумовлює для її землекористувача припинення права користування, але не тягне таких наслідків для власника земельної ділянки. Інакше кажучи, негативний наслідок самовільного її використання не за цільовим призначенням, зокрема у вигляді припинення права, на якому особа володіє земельною ділянкою, стосується як користувача, так і власника за додержання критеріїв правомірного втручання у його право мирного володіння цим майном.

Близькі за змістом висновки щодо застосування припису пункту «а» частини першої статті 143 ЗК України як підстави припинення права власності на земельну ділянку у випадку її використання не за цільовим призначенням послідовно робили Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 18 березня 2020 року у справі № 287/584/16-ц, від 18 травня 2020 року у справі № 287/576/16-ц і від 1 липня 2020 року у справі № 287/575/16-ц, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 19 серпня 2020 року у справі № 287/587/16-ц, а також Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 3 червня 2020 року у справі № 287/581/16-ц і від 5 червня 2020 року у справі № 287/589/16-ц. Відповідне правове регулювання є доступним, чітким і зрозумілим для осіб, які використовують їхні земельні ділянки не за цільовим призначенням.»

Таким чином колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, який, встановивши належність спірної земельної ділянки до земель сільськогосподарського призначення, а також факти використання її за іншим цільовим призначенням, а саме створення водного об`єкту, ніж передбачене, правильно застосував приписи ЗК України щодо припинення права власності апелянта на відповідну ділянку, а відповідачем в свою чергу не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту використання нею земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1125, площею 0,14 га безпосередньо для ведення особистого селянського господарства, за її цільовим призначенням.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність в суді першої інстанції прокурором підстав для представництва Хмельницької міської ради слід відхилити.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 року у справі №1-1/99, державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності на господарювання, тощо. Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача (абз. 3 ч. 5 ст. 56 ЦПК).

У подібних спірних правовідносинах 26.06.2019 року Велика Палата Верховного Суду виклала правовий висновок відповідно до якого наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу (абзаци перший, другий і третій частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»).

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача (абзац другий частини другої статті 45 ЦПК України у редакції, чинній до 15.12.2017 року). Аналогічний припис закріплений у частині четвертій статті 56 ЦПК України, чинного з 15.12.2017 року.

Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом juranovitcuria («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Процедура, передбачена абзацами третім і четвертим частини четвертої статті 23 Закону застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження з такого захисту (п. 67-70 постанови Великої Палата Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі № 587/430/16-ц, провадження № 14-104 цс 19).

Належним суб`єктом владних повноважень для захисту інтересів держави є не будь-який орган, що уповноважений державою здійснювати певні функції контролю у певній сфері, а лише той, який має відповідні повноваження для захисту таких інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи прокурор листом від 28 серпня 2023 року повідомив Хмельницьку міську раду про використання відповідачем спірної земельної ділянки не за цільовим призначенням, на що від Хмельницької міської ради 30 серпня 2023 року було отримано відповідь про відсутність доказів для звернення до суду.

24 листопада 2023 року прокурор повідомив Хмельницьку міську раду про намір здійснювати представництво інтересів держави в особі Хмельницької міської ради в суді в спорі щодо нецільового використання земельної ділянки, оскільки з 28 серпня 20213 року Хмельницькою міською радою не вживалось жодних заходів з приводу виявлених порушень в користуванні земельною ділянкою.

В матеріалах справи відсутня відповідь міської ради прокурору з приводу даного листа, відсутня інформація про вчинення міською радою з 30 серпня по 14 грудня 2023 року дій щодо повернення спірної земельної ділянки у власність Хмельницької територіальної громади, при цьому і під час розгляду справи в суді першої інстанції міська рада не надала суду жодних пояснень з приводу обставин справи чи заперечень щодо представництва прокурором її інтересів в суді в даній справі.

За таких обставин слід дійти висновку, що в даному випадку має місце здійснення суб`єктом владних повноважень захисту законних інтересів держави неналежним чином, а тому в розумінні вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор мав належні повноваження щодо подання даного позову з метою захисту інтересів держави та жителів Хмельницької територіальної громади.

Посилання апелянта, що в даному випадку інтереси держави мало представляти Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області є необґрунтованими, так як спірна земельна ділянка розташована на території Хмельницької територіальної громади, фактично після задоволення позову повернеться у комунальну власність територіальної громади та відповідно нею має право розпоряджатись від імені громади саме Хмельницька міська рада.

Також суд відхиляє і твердження апелянта про безпідставне не застосування судом при вирішення спору строків позовної давності, оскільки на думку апелянта строк позовної давності сплив, так як договір дарування укладений 27 березня 2017 року, а позов подано 18 грудня 2023 року через 6 років і 9 місяців з дати укладення договору дарування.

Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ч. 1 ст. 256 ЦК України).

У постанові Верховного Суду від 29 вересня 2020 року в справі № 648/533/16-ц викладено правовий висновок, що негаторний позов може бути пред`явлений позивачем доти, поки існує відповідне правопорушення, що відповідає і правовому висновку у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц.

Як вбачається з матеріалів даної справи, порушення з боку відповідачки у вигляді використання земельної ділянки не за цільовим призначенням існує та триває на даний час, прокурором заявлено негаторний позов про зобов`язання відповідача повернути у власність громади спірну земельну ділянку, а відтак відсутні підстави для застосування при вирішенні даного спору строків позовної давності.

Безпідставними також є і посилання апелянта, щодо відсутності перспектив виконання оспорюваного рішення, оскільки прокурором не оскаржено рішення сільської ради про передачу у власність ОСОБА_5 спірної земельної ділянки.

У прокурора відсутні підстави для оскарження рішення сільської ради про передачу у власність ОСОБА_5 спірної земельної ділянки, так як на момент прийняття такого рішення дане рішення відповідало вимогам чинного законодавства, а підставою позову є порушення власником чинного законодавства в частині використання наданої у власність земельної ділянки не за цільовим призначенням.

Крім того для витребування майна чи зобов`язання повернути майно у власність держави оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, які вже були реалізовані і вичерпали свою дію, оскарження всього ланцюга договорів та інших правочинів щодо спірного майна, державного акту на право власності не є ефективним способом захисту прав.

Подібні за змістом висновки сформульовані і у постановах Великої Палати Верховного Суду.

Також не є підставою для відмови в позові доводи апелянта, що на спірній земельній ділянці розташовані будівлі, господарські споруд, дитячий майданчик.

В разі неможливості виконати рішення суду в зв`язку з цією обставиною прокурор не позбавлений можливості заявити в судовому порядку цивільний позов щодо правомірності будівництва об`єктів нерухомого майна на спірній земельній ділянці та в разі встановлення незаконності будівництва ставити питання про скасування права власності на нерухоме майно, знесення збудованого об`єкту, приведення земельної ділянки в попередній стан тощо.

Рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги на вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 , яка подана її представником адвокатом Стасишиним Анатолієм Леонтійовичем, залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 листопада 2024 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова