Провадження № 2-о/357/451/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя Цукуров В.П.,

секретар судового засідання Чайка О.В.,

за участю заявника ОСОБА_1 , представника заявника адвоката Козачкова В.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 в місті Біла Церква Київської області заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог. Рух справи.

ОСОБА_1 (далі «Заявник»), через свого представника звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа ОСОБА_2 (далі «Заінтересована особа»).

В обґрунтування позовних вимог посилається на наступні обставини.

10.09.1970 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області було зареєстровано шлюб.

07.10.1992 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 від 09.01.2003 року.

14.09.1999 року Заявник, чоловік Заявника ОСОБА_3 , донька Заявника та ОСОБА_3 - Отто- ОСОБА_2 , чоловік доньки Заявника та ОСОБА_3 - ОСОБА_5 згідно з договором міни, посвідченим державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори, реєстровий №2-3522, набули в спільну часткову власність по 1/4 кожний квартиру під АДРЕСА_1 .

З моменту набуття права власності на вказану квартиру, у ній почали проживати ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 .

У середині 2001 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5 змінили місце проживання. А в квартирі під АДРЕСА_1 залишилися проживати ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . При цьому, з придбанням квартири ОСОБА_1 не змінювала місце реєстрації у відповідність до фактичного місця проживання.

У подальшому, проживаючи разом в вищезазначеній квартирі, 16.05.2006 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 повторно уклали шлюб, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, про що зроблено відповідний актовий запис за №472, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_2 від 16.05.2006 року.

Таким чином, з моменту придбання квартири 14.09.1999 року по сьогоднішній день ОСОБА_1 постійно проживає в квартирі АДРЕСА_1 , що також підтверджується актом №17 про фактично проживаючих осіб від 15.03.2024 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 25.02.2014 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області.

Окрім ОСОБА_1 спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його донька ОСОБА_2 .

Вважаючи, що проживання разом як члени сім`ї, ОСОБА_1 вважала, що прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_3 . Проте, в силу обставин, а саме: важкий психологічний стан, пов`язаний із втратою чоловіка; догляд за онуком; догляд за хворою тіткою ОСОБА_5 ОСОБА_7 ; у подальшому догляд за правнуками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , Заявник не зверталася до органів нотаріату з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Величко Оксани Леонідівни задля отримання роз`яснення щодо порядку вступу в спадщину та видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_3 .

11.04.2024 року приватний Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Величко Оксана Леонідівна надала листа №68/01-16 від 11.04.2024 року, у якому було зазначено, що нотаріусом було встановлено відсутність документів, що підтверджують реєстрацію місця проживання Заявника та реєстрацію місця проживання померлого - ОСОБА_3 за однією адресою на день смерті останнього. З метою встановлення факту постійного місця проживання за однією адресою Вас та Вашого померлого чоловіка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини, що відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_3 , та рекомендовано Заявникові звернутися до судових органів України.

Станом на день звернення з даною заявою органами нотаріату спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відкривалася.

Встановлення факту прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , необхідне для звернення до органів нотаріату та відкриття спадкової справи й отримання свідоцтва про право на спадщину за законом.

За таких обставин Заявник була вимушена звернутися до суду та просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт проживання ОСОБА_1 на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

До заяви про встановлення факту, що має юридичне значення було додано клопотання представника Заявника про виклик та допит у якості свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (а.с. 28).

29.08.2024 року судом відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. Витребувано з Першої Білоцерківської державної нотаріальної контори Київської області належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (а.с. 35).

19.11.2024 року до канцелярії суду засобами поштового зв`язку від Першої Білоцерківської державної нотаріальної контори Київської області надійшов лист від 13.11.2024 року №1304/01-16, зі змісту якого вбачається, що спадкова справа після померлого ОСОБА_3 у Першій Білоцерківській державній нотаріальній конторі Київської області не заводилася (а.с. 43).

25.11.2024 року до канцелярії суду засобами поштового зв`язку від Заінтересованої особи ОСОБА_2 надійшли письмові пояснення на заяву про встановлення факту, що має юридичне значення. У поясненнях зазначено, що обставини, викладені у Заяві відповідають дійсності. Заявник на момент смерті ОСОБА_3 проживала разом із ним. Заінтересована особа не рахуючи Заявника, є єдиним спадкоємцем після померлого ОСОБА_3 . При цьому спадщину після його смерті вона не приймала. З огляду на викладене просила суд задовольнити заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення (а.с. 45-46).

05.12.2024 року у судовому засіданні Заявник та її представник вимоги заяви підтримали, просили їх задовольнити. Надали пояснення, аналогічні за змістом заяві. Заявник повідомила, що жодного спору про право між спадкоємцями ОСОБА_3 немає.

05.12.2024 року у судове засідання Заінтересована особа ОСОБА_2 не з`явилася, у матеріалах справи наявна її заява про розгляд даної справи без її участі (а.с. 46).

05.12.2024 року у судовому засіданні було допитано у якості свідка ОСОБА_5 , який пояснив, що він є зятем, тобто чоловіком доньки Заявника. У 1999 році за результатами міни квартир, свідок, його дружина, Заявник та її чоловік ОСОБА_3 стали співвласниками квартири під АДРЕСА_1 . Згодом у ній залишилися проживати тільки Заявник та її чоловік. Навіть після розірвання шлюбу між ними. На момент смерті ОСОБА_3 . Заявник проживала разом із ним, там само вона і продовжує проживати.

05.12.2024 року у судовому засіданні було допитано у якості свідка ОСОБА_11 , яка пояснила, що є сусідкою Заявника. Сама свідок проживає у будинку під АДРЕСА_2 з 1984 року, а Заявник проживає там з дев`яностих років, як придбали квартиру під АДРЕСА_3 . Увесь час Заявник проживала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_3 , а коли він помер саме Заявник організовувала його поховання. Заявник продовжує проживати і зараз в указаній квартирі.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

З 10.09.1970 року ОСОБА_3 та ОСОБА_12 перебували у шлюбі.

07.10.1992 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 від 09.01.2003 року (а.с. 17).

14.09.1999 року Заявник, чоловік Заявника ОСОБА_3 , донька Заявника та ОСОБА_3 - Отто- ОСОБА_2 , чоловік доньки Заявника та ОСОБА_3 - ОСОБА_5 згідно з договором міни, посвідченим державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори, реєстровий №2-3522, набули в спільну часткову власність по 1/4 кожний квартиру під АДРЕСА_1 (а.с. 24-25).

16.05.2006 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 повторно уклали шлюб, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, про що зроблено відповідний актовий запис за №472, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_2 від 16.05.2006 року (а.с. 18).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 25.02.2014 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с. 19).

Відповідно до Витягу з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади №15.2-03/5419 від 05.03.2024 року за адресою: АДРЕСА_4 , станом на 21.02.2014 року було зареєстровано одну особу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 20).

Згідно з актом про фактично проживаючих осіб №17 від 15.03.2024 року за адресою: АДРЕСА_4 , фактично проживає без реєстрації ОСОБА_1 (а.с. 48).

Відповідно до листа Першої Білоцерківської державної нотаріальної контори Київської області від 13.11.2024 року №1304/01-16 спадкова справа після померлого ОСОБА_3 у Першій Білоцерківській державній нотаріальній конторі Київської області не заводилася (а.с. 43).

Встановлення даного факту необхідно Заявнику для оформлення спадщини у зв`язку зі смертю чоловіка.

11.04.2024 року приватний Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Величко Оксана Леонідівна надала листа №68/01-16 від 11.04.2024 року, у якому було зазначено, що нотаріусом було встановлено відсутність документів, що підтверджують реєстрацію місця проживання Заявника та реєстрацію місця проживання померлого - ОСОБА_3 за однією адресою на день смерті останнього. З метою встановлення факту постійного місця проживання за однією адресою Вас та Вашого померлого чоловіка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини, що відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_3 , та рекомендовано Заявникові звернутися до судових органів України (а.с. 21-22).

Вирішуючи дану справу суд керується наступними нормами процесуального та матеріального права України.

Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. А статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

У той же час, в рішенні у справі «Буланов і Купчик проти України» від 09.12.2010 року Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й в рішенні у справі «Чуйкіна проти України» від 13.01.2011 року та інших рішення Суду.

У свою чергу національне законодавство України встановлює наступне.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України встановлено, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ст.293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 ч.2 ст.293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини другої статті 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Аналогічні положення закріплені у ст.ст.293, 294 ЦПК України.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Висновки суду.

Таким чином, надані Заявником докази у своїй сукупності підтверджують вказані нею обставини та Заінтересованою особою не спростовані.

Суд приходить до висновку про те, що заяву ОСОБА_1 необхідно задовольнити, оскільки вона обґрунтована, а її доводи не спростовані та підтверджені належним, достовірними та допустимими доказами.

На підставі викладеного та керуючись ст.293, 315 ЦПК України, ст.ст.4, 10, 76, 259, 264-265, 268, 273, 365 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт, а саме ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на час відкриття спадщини проживала разом із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Заінтересована особа ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Повне судове рішення складено 10.12.2024 року.

Суддя В. П. Цукуров