18 жовтня 2024 року м.Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Першко О.О.,
секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,
з участю позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_2 адвоката Полюхович Оксани Іванівни про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання квартири особистою приватною власністю та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації вартості частки в спільному майні подружжя,
В С Т А Н О В И В:
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 25 березня 2024 року, яке постановою Рівненського апеляційного суду від 29 серпня 2024 року залишено без змін, в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання квартири АДРЕСА_1 особистою приватною власністю відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації вартості частки в спільному майні подружжя задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості належної йому частки в квартирі АДРЕСА_1 в розмірі 216 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі понесені відповідачем-позивачем по сплаті судового збору в розмірі 2 160 грн.

02 квітня 2024 року до суду надійшло клопотання представника ОСОБА_2 адвоката Полюхович О.І., в якому вона просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на оплату правничої допомоги в розмірі 30 000 грн.

29 квітня 2024 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати витрат на правничу допомогу. В клопотанні вона, зокрема, вказує, що в період часу з 05 вересня 2022 року по 30 січня 2023 року та починаючи з 29 березня 2024 року перебуває на обліку як безробітна. Вказане підтверджує її незадовільний майновий стан та відсутність будь-якого доходу за 2023 та 2024 роки. Важливою обставиною, яка вплинула на її майновий стан, є проведення операції їх спільному з відповідачем сину та необхідність у подальшому лікуванні. При цьому, відповідач з 2012 року, з моменту розірвання шлюбу, не приймав участі у додаткових витратах на дитину.

07 жовтня 2024 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про приєднання письмових доказів та звільнення від сплати судових витрат на правову допомогу. У клопотанні вона вказує, що не працює, доходу не отримує і знаходиться на утриманні своїх батьків. На її вихованні знаходиться спільний з відповідачем син, що проживає спільно з нею і якого вона виховує з 2017 року самостійно без допомоги відповідача. Зазначає, що сину була проведена операція, після якої рекомендований нагляд лікарів і продовження лікування.

17 жовтня 2024 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про приєднання письмових доказів, в якому вона, зокрема, зазначає, що спільний з відповідачем син потребує спостереження та лікування у лікарів. При цьому, з відповідача стягується мінімальний розмір аліментів і останній ще має заборгованість по їх сплаті. Стягнення з неї 30 000 грн на правничу допомогу створить непосильний фінансовий тягар для неї.

Представник ОСОБА_2 адвокат Полюхович О.І. в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про час, дату та місце його проведення. 15 жовтня 2024 року представник ОСОБА_2 адвокат Полюхович О.І. подала заяву, в якій просила розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення у відсутності ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3

ОСОБА_1 в судовому засіданні просила звільнити її від сплати судових витрат на професійну правничу допомогу. Додатково суду пояснила, що не працює та перебуває на утриманні своїх батьків. Необхідність сплати відповідачу 30 000 грн. витрат на правову допомогу створює для неї додатковий фінансовий тягар, так як вже тривалий час всі питання відносно виховання спільного з відповідачем сина ОСОБА_4 вирішуються нею безпосередньо.

Дослідивши заяву, матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 2 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 136 ЦПК України з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

За приписами ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат визначається: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з п. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові на позивача.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За положеннями ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Представник ОСОБА_2 адвокат Полюхович О.І. 22 березня 2024 року в судових дебатах усно заявила, що докази судових витрат на професійну правничу допомогу будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

На підтвердження витрат за надання правничої допомоги представником позивача подано докази, а саме: Договір про надання правничої допомоги від 21 лютого 2022 року, в якому зазначено, що розмір гонорару становить 30 000 грн.; Акт наданих послуг від 28 березня 2024 року по Договору про надання правничої допомоги від 21 лютого 2022 року, в якому зазначено детальний опис наданих послуг по даній справі. Таким чином, представником ОСОБА_2 ОСОБА_3 підтверджено понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000 грн.

При цьому суд зауважує, що витрати за надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постановах від 11 листопада 2021 року по справі № 922/449/21 та від 3 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Враховуючи вищевикладене та майновий стан позивача ОСОБА_1 , яка не працює, має на утриманні неповнолітнього сина, який потребує лікування, і на утримання якого наявна заборгованість зі сторони відповідача по сплаті аліментів, суд доходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає зменшенню.

За таких обставин на користь ОСОБА_2 слід стягнути з ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

Керуючись статями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 270, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Заяву представника ОСОБА_2 адвоката Полюхович Оксани Іванівни про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання квартири особистою приватною власністю та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації вартості частки в спільному майні подружжя задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

В задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Апеляційна скарга на додаткове рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 18 жовтня 2024 року

Суддя О.О. Першко