КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2024 року м. Київ

Унікальний номер справи № 755/2414/24

Апеляційне провадження № 22-ц/824/10156/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 11 березня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Галагана В.І., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітню особу, яка продовжує навчання, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2024 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з 08 лютого 2024 року до досягнення нею 23 років за умови продовження навчання (а.с. 1-3).

На обґрунтування позову зазначала, що з 2003 по 2022 роки позивач перебувала у шлюбі з відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 , видане 19 липня 2003 року Кременчуцьким міським відділом реєстрації актів громадського стану Полтавського управління юстиції. Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні.

Вказувала, що 18 серпня 2021 року Дніпровським районним судом м. Києва було видано судовий наказ № 755/12661/21 про стягнення з відповідача ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Зазначала, що донька продовжує навчання на денній формі навчання в Університеті імені О.О. Богомольця за спеціальністю «Медицина» за рахунок коштів держбюджету, дитина здібна, закінчила школу з золотою медаллю, гарно пройшла тест НМТ, постійно розвивається та навчається. Стверджувала, що дитина має проблеми зі здоров`ям, а саме захворювання очей - короткозорість, зір має тенденцію погіршуватись, з періодичністю раз на рік дитина проходить обстеження у лікаря, є необхідність змінювати лінзи в окулярах та контактні лінзи.

Позивач посилалась на те, що вона працює, за останні 10 місяців її середньомісячних дохід склав 26 610,63 грн. Донька не має ніякого джерела доходів крім державної стипендії, яку отримує не регулярно.

Вказувала, що відповідач з моменту виселення доньки зі своєї квартири 06 січня 2022 року жодного разу не вийшов на зв`язок зі своєю дитиною, не пропонував допомогу у зв`язку з воєнним станом в країні, не цікавився навчанням та здоров`ям доньки, систематично ухилявся від сплати аліментів, надавав неправдиву інформацію до виконавчої служби. Відповідач є особою працездатного віку, працевлаштований, інших дітей немає, має регулярний дохід та можливість надавати матеріальну допомогу доньці на період її навчання (а.с. 1-3).

У лютому 2024 року до суду надійшов відзив від ОСОБА_1 , в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що має скрутне матеріальне становище, негативний стан власного здоров`я та нагальною потребою проведення оперативного медичного втручання в частині стоматології. Крім того, зазначав, що на його утриманні перебуває мати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка внаслідок похилого віку, низького пенсійного забезпечення та тяжких хронічних хвороб потребує належного догляду та повного забезпечення. Стверджував, що у нього відсутня матеріальна можливість сплачувати аліменти на повнолітню доньку, яка продовжує навчання (а.с. 70-72).

04 березня 2024 року до суду надійшла відповідь на відзив від ОСОБА_2 , в якій остання підтримувала позовні вимоги в повному обсязі (а.с. 85-87).

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 11 березня 2024 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітню особу, яка продовжує навчання, - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь повнолітньої доньки ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/5 частини з усіх видів його заробітку/доходу щомісячно, починаючи з 09 лютого 2024 року і до закінчення донькою навчання, однак не більше ніж до досягнення нею 23-річного віку.В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання(а.с. 124-130).

Не погодившись з рішенням районного суду, 29 березня 2024 року ОСОБА_3 направив до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову (а.с. 134-137, 149-151).

На обґрунтування скарги зазначив, що судом першої інстанції не було досліджено усіх обставин, які мають значення для справи, та порушено норми процесуального права, що призвело до невірного застосування норм матеріального права, при цьому, судом не враховано доводи відповідача, викладені у відзиві та запереченнях.

Посилався на те, що має негативний стан здоров`я, який обумовлено діагнозом хвороби зубів, що підтверджується планом лікування від 10 лютого 2024 року, який надано Клінікою «Медитстар», при цьому, загальна вартість витрат на поновлення стану здоров`я відповідача становитиме 409 250, 00 грн., при сукупному доході від 29 330, 44 до 30 384, 44 грн. на місяць.

Звертав увагу, на те, що позивачкою не доведено зарахування доньки на денну форму навчання, довідка № 297 від 29 січня 2024 року про зарахування на денну форму навчання НМУ ім. О.О. Богомольця ОСОБА_3 не може вважатись належним та допустимим доказом.

Зазначав, що заявляв клопотання про розгляд справи в порядку п. 5 ст. 279 ЦПК України, однак суд прийняв оскаржуване рішення без участі сторін, при цьому, всупереч приписам п. 6 ст. 297 ЦПК України, не відобразив умови відхилення такого клопотання (а.с.134-137, 149-151).

13 травня 2024 року від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, рішення Дніпровського районного суду від 11 березня 2024 року залишити без змін (а.с. 162-166).

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.

Згідноз ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вказане, розгляд справи здійснювався без виклику сторін у порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали позовної заяви, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 14 лютого 2022 року (а.с. 6-10).

Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 03 лютого 2006 року (а.с. 4).

Відповідно до довідки НМУ ім. О.О. Богомольця № 297 від 29 січня 2024 року ОСОБА_3 дійсно навчається в НМУ ім. О.О. Богомольця з 01 вересня 2023 року (наказ № 2568/л-1 від 09.08.2023) по 30 червня 2029 року, форма навчання денна, студентка навчається за рахунок коштів держбюджету (а.с. 21).

Згідно довідки від 29 січня 2024 року № 29/01-24, ОСОБА_2 працює в ПП «О-еМ-Пі Текс енд Лігал» на посаді заступника директора з фінансових питань з 15 вересня 2023 року, дохід за період з вересня 2023 року по грудень 2023 року склав 3 523,81 грн. (а.с. 26)

Згідно довідки від 06 лютого 2024 року № 06/02, ОСОБА_2 працює в ТОВ «Консалтингова компанія «Метод» на посаді спеціаліста-бухгалтера за сумісництвом з 04.10.2023 року, дохід за період з вересня 2023 року по грудень 2023 року склав 3 456,30 грн. (а.с. 27)

Згідно довідки від 17.01.2024 року № ІТ000000001, ОСОБА_2 працює в ТОВ «ІТ Михайленко» за гіг-контрактом. Дохід за період з 01.03.2023 року по 31.12.2023 року склав 278 596,00 грн. (а.с. 29)

Згідно довідки ТОВ «Капелоу» за 2021-2023 роки, ОСОБА_1 за період з серпня 2021 року по січень 2024 року нараховано оплату праці в сумі 1 080 047,98 грн. (а.с. 28, 78)

Постановами державного виконавця Дніпровського ВДВС у м. Києві від 31.01.2022 року та від 10.11.2022 року накладено арешт на грошові кошти боржника ОСОБА_1 в межах ВП № НОМЕР_4 щодо примусового виконання судового наказу Дніпровського районного суду м. Києва № 755/12661/21 від 03.09.2021 року. (а.с. 30, 31-32).

На підставі договору дарування від 23 вересня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сікорським А.А., реєстровий номер № 8010, ОСОБА_1 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 . (а.с. 34)

За даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 25.04.2008 року за ОСОБА_1 зареєстровано на праві власності автомобіль «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_3 . (а.с. 35).

За змістом ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Частиною 3 ст. 199 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Отже, судом враховуються: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ст. 200 СК України).

Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 71 цього Закону та ст. ст. 194 - 197, 274 СК України.

Позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дочкою 23 років.

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з відповідача 1/5 частки всіх видів його заробітку (доходу), суд першої інстанції виходив з того, що повнолітня ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання, у зв`язку з чим не може повноцінно працювати та потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість надавати таку допомогу дочці, оскільки є особою працездатного віку.

Колегія суддів погодилась з таким висновком суду виходячи з наступного.

Як було встановлено судом, з 01 вересня 2023 року ОСОБА_1 навчається в НМУ ім. О.О. Богомольця з шестирічним терміном навчання за спеціальністю «Медицина», форма навчання денна (а.с. 21, 89).

Відповідач в суді першої інстанції посилався на те, що у нього відсутня матеріальна можливість сплачувати аліменти на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, оскільки має скрутне матеріальне становище та незадовільний стан власного здоров`я, потребує проведення оперативного медичного втручання в частині стоматології, на підтвердження чого долучив до відзиву на позовну заяву попередній план лікування на суму 409 250,00 (а.с. 76-77). Вказаний попередній план лікування містить лише найменування стоматологічних послуг та розрахунок вартості лікування. Проте, доказів понесення витрат на таке лікування відповідачем суду не надано, а необхідність лікування не звільняє відповідача від обов`язку сплати аліментів.

Також відповідач посилався на те, що на його утриманні перебуває мати пенсіонерка, яка потребує належного догляду та повного забезпечення. Разом з тим, доказів на підтвердження того, що мати відповідача перебуває на його утриманні останнім також не надано.

ОСОБА_1 не надав до суду будь-яких доказів щодо свого скрутного матеріального становища та неможливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про те, що повнолітня дочка відповідача, яка навчається, перебуває на забезпеченні матері, потребує матеріальної допомоги, а тому стягнення аліментів з батька на її утримання є необхідним, оскільки обов`язок з утримання дитини покладається на обох батьків. Визначений розмір аліментів у сумі 1/5 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, є обґрунтованим, достатнім та таким, що відповідає потребам дочки. При цьому, судом враховано, що відповідачем не надано об`єктивних доказів неможливості надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці до припинення навчання.

В апеляційній скарзі апелянт посилався на те, що в суді першої інстанції заявляв клопотання про розгляд справи в порядку п. 5 ст. 279 ЦПК України, однак суд прийняв оскаржуване рішення без участі сторін, при цьому, всупереч приписам п. 6 ст. 297 ЦПК України, не відобразив умови відхилення такого клопотання.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 лютого 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітню особу, яка продовжує навчання. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с. 62-65).

Право районного суду розглянути справу про стягнення аліментів в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін передбачено ст. 274 ЦПК України.

08 березня 2024 року до суду надійшли заперечення від ОСОБА_1 , в яких він просив провести судовий розгляд № 755/2414/24 у порядку спрощеного провадження за участю сторін, повідомивши про час та дату судового розгляду справи смс-повідомленнями за зазначеними номерами телефонів (а.с. 120-121).

Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що судом першої інстанції не вирішено клопотання ОСОБА_3 про розгляд справи в спрощеному провадженні з викликом сторін в судове засідання.

Разом з тим відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: 1) справу розглянуто неповноважним складом суду; 2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими, якщо апеляційну скаргу обґрунтовано такою підставою; 3) справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою; 4) суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі; 5) судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у рішенні; 6) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу; 7) суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Таким чином, не вирішення судом першої інстанції клопотання про розгляд справи з викликом учасників справи не є обов`язковою підставою для скасування рішення суду.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до ч. 7 ст. 279 ЦПК України клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Разом з тим, вказане клопотання було подано після спливу строку для подання відзиву.

Інші доводи апелянтане спростовують правильність висновків суду першої інстанції, тому суд апеляційної інстанції їх відхилив.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З огляду на положення частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 11 березня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова