Справа № 158/2292/24
Провадження № 2/0158/625/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2024 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді - Поліщук С.В.,

при секретарі - Квач Н.А.,

з участю позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Сидун О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем та визнання права власності на спадкове нерухоме майно,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем та визнання права власності на спадкове нерухоме майно.

В обґрунтування заявлених вимог вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , яка приходилась матір`ю її чоловіка - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На випадок своєї смерті, ОСОБА_3 03.12.2007р. склала заповіт, відповідно до умов якого, усе своє майно, що належатиме їй на день смерті на праві власності заповіла на користь ОСОБА_4 .

Зазначає, що після смерті ОСОБА_3 спадкова справа не заводилась. Спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 є її син - ОСОБА_4 та відповідач по справі ОСОБА_2 , який відмовився від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , про що подав в нотаріальну контору відповідну заяву.

Також вказує, що вона, разом із її чоловік ОСОБА_4 та його матір`ю - ОСОБА_3 до дня смерті останньої проживали разом, а тому ОСОБА_4 є таким, що прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_3 , проте не встиг оформити своїх спадкових прав так як помер. На підставі заяви позивачки по справі ОСОБА_1 приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Пастуховою Н.В. заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої увійшли:

- житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП «Україна» с. Тростянець, Ківерцівського району Волинської області, розміром 2,59 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №0265500 від 19.05.1997 року;

- право на завершення приватизації та реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» земельної ділянки площею 0,25га, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,54 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться в с. Яромель, Тростянецької сільської ради Луцького (бувший Ківерцівський) району Волинської області, які були передані ОСОБА_3 згідно рішення Тростянецької сільської ради Ківерцівського району Волинської області №15/1 від 31.03.1994р.

При зверненні в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 їй було відмовлено у вчиненні вказаної нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів щодо факту спільного проживання разом ОСОБА_4 із ОСОБА_3 та прийняття спадщини померлим ОСОБА_4 після смерті матері ОСОБА_3 .

У зв`язку із вищевикладеним просить встановити факт спільного проживання ОСОБА_4 разом із матір`ю - ОСОБА_3 до дня її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_4 та факт прийняття ним спадщини після смерті матері, а також визнати за позивачем право власності на вищевказане нерухоме спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 17.07.2024 року відкрито загальне позовне провадження у вищевказаній справі та призначено підготовче засідання.

08.08.2024р. відповідач по справі ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву, позов визнає в повному об`ємі. Не заперечує той факт, що його матір ОСОБА_3 постійно проживала до дня смерті з його братом - ОСОБА_4 та дружиною останнього ОСОБА_1 , які здійснювали за нею догляд. Просив розгляд справи проводити у його відсутності.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 16 вересня 2024р. закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач по справі ОСОБА_1 та її представник - адвокат Сидун О.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з ч. 1 ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства (частини друга та четверта статті 3 Сімейного кодексу України).

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Суд вправі розглядати справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли такий факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 19.01.2015р. вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_3 (а.с. 10).

ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_4 , який приходився сином ОСОБА_3 та чоловіком позивачки по справі ОСОБА_1 , що стверджується копіями свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 07.12.1957р., свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 від 14.12.1998р., свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 12.05.2022р. (а.с. 9, 11, 12).

З довідки об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Карбишева 2Б» від 26.01.2023р. вбачається, що ОСОБА_3 до дня своєї смерті проживала разом із своїм сином ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 15).

В судовому засіданні 15.10.2024р. допитана за клопотанням сторони позивача, свідок ОСОБА_5 показала суду, що спадкодавець ОСОБА_3 проживала протягом останніх 10-ти років до дня своєї смерті разом із своїм сином ОСОБА_4 в місті Луцьк у зв`язку із незадовільним станом здоров`я та потребою постійного стороннього догляду за нею. До того часу ОСОБА_3 проживала в с. Яромель, Ківерцівського (нині Луцького) району Волинської області сама. Син - ОСОБА_4 з дружиною постійно приїздили до неї доглядали за майном, обробляли земельну ділянку. Після смерті ОСОБА_3 у спадковому житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 проживали син ОСОБА_3 - ОСОБА_4 зі своєю дружиною позивачем по справі ОСОБА_1 , яка після смерті свого чоловіка залишилась до теперішнього часу проживати у вищевказаному житловому будинку.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показала суду, що вона є жителькою с. Яромель, Луцького району Волинської області та пам`ятає, що спадкодавець ОСОБА_3 довгий час проживала в с. Яромель, Ківерцівського (нині Луцького) району Волинської області у власному будинку. У зв`язку із погіршення стану її здоров`я, її син - ОСОБА_4 та його дружина ОСОБА_1 постійно приїздили до останньої в с. Яромель, доглядали її, обробляли земельну ділянку, а в подальшому, ОСОБА_3 переїхала проживати у місто Луцьк до сім`ї сина ОСОБА_4 , які здійснювали догляд за останньою до дня її смерті. Після смерті ОСОБА_3 у належному останній житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , проживала позивачка по справі ОСОБА_1 та її чоловік - син спадкодавця ОСОБА_4 , до моменту смерті останнього, а позивач продовжує проживати там на теперішній час.

На підтвердження факту смерті ОСОБА_3 в місті Луцьк Волинської області представник позивача по справі надав суду довідку Луцького РУП ГУНП у Волинській області №57804-2024 від 19.11.2024р. з якої вбачається, що згідно ІП «Єдиний облік» інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» 17.01.2015р. о 20 год. 30 хв. до правоохоронного органу, на лінію «102» надійшло повідомлення ОСОБА_1 , жительки АДРЕСА_2 про те, що за вказаною адресою померла ОСОБА_3 , 1930 року народження (а.с. 155).

З повідомлення приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Пастухової Н.В. №256/01-16 від 24.07.2024р. та повідомлення Ківерцівської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції Єрмолай Л.В. №800/01-16 від 08.08.2024р. вбачається, що після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 спадкова справа не заводилась (а.с. 66-67, 71-72).

Син спадкодавця ОСОБА_4 прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_3 шляхом проживання у спадковому будинку, догляду за майном, обробітку земельної ділянки з часу відкриття спадщини, однак не оформив своїх спадкових прав так як помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На підставі вищезазначеного суд дійшов висновку, що заявлені вимоги позивача про встановлення факту спільного проживання ОСОБА_7 із спадкодавцем ОСОБА_3 до дня її смерті та факту прийняття ним спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягають до задоволення.

Відповідно до положень статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з можливих способів захисту цивільних та інтересів є визнання права.

Відповідно до змісту ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно п. "г" ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України однією з підстав виникнення права власності на земельну ділянку, є прийняття спадщини.

Згідно статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку у порядку спадкування переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Наведена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 у справі №350/67/15-ц, а також у постанові Верховного Суду від 17.04.2019 у справі №723/1061/17.

З копії заповіту посвідченого 03.12.2007р. Тростянецькою сільською радою Ківерцівського району Волинської області вбачається, що ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, а саме усе належне їй на праві власності майно, що буде належати їй на день смерті і на яке вона за законом матиме право заповіла своєму синові - ОСОБА_4 . Заповіт не змінено та не скасовано (а.с. 14).

З довідки Тростянецького старостинського округу №3 Ківерцівської міської ради №49 від 24.02.2023р. вбачається, що згідно витягу з погосподарської книги №8 за 2011-2015рр., житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , 1955 року побудови, значиться за ОСОБА_3 (а.с. 16).

З довідки СГВК «Україна» №759 від 01.09.2015р. вбачається, що ОСОБА_3 має право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності СГВК «Україна» с. Тростянець, Ківерцівського району Волинської області, розміром 2,59 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №0265500 від 19.05.1997 року (а.с. 17).

ОСОБА_3 , на виконання Декрету Кабінету Міністрів від 26.12.1992р. «Про приватизацію земельних ділянок громадянам», згідно рішення Тростянецької сільської ради Ківерцівського району Волинської області №15/1 від 31.03.1994р., надано згоду на виготовлення технічної документації на передачу земельних ділянок у власність: 0,25га, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,54 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться в с. Яромель, Тростянецької сільської ради Луцького (бувший Ківерцівський) району Волинської області, що стверджується довідкою Державного архіву Волинської області №207/01.25 від 27.03.2024р. (а.с. 18).

Постановою №329/02-14 від 15.11.2022 року приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Пастухова Н.В. відмовив позивачу по справі ОСОБА_1 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 через відсутність підтверджуючих документів щодо факту спільного проживання ОСОБА_4 разом із ОСОБА_3 та прийняття спадщини померлим ОСОБА_4 після смерті матері ОСОБА_3 (а.с. 19-20).

З копії спадкової справи №80/2022 після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 вбачається, що позивачка по справі ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 , про що подала нотаріусу відповідну заяву. Крім того з даної спадкової справи вбачається, що відповідач по справі ОСОБА_2 відмовився від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , про що подав в нотаріальну контору відповідну заяву (а.с. 74-134).

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи, що право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації і виникає з моменту державної реєстрації, відсутність належно оформлених правовстановлюючих документів на нерухоме майно у померлого спадкодавця унеможливлює спадкоємцю - позивачу по справі оформити свідоцтво про право на спадщину, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову у відповідності до заявлених вимог.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 200, 263-265, 315, 318 ЦПК України, ст. ст. 16, 182, 328, 392, 1217, 1225, 1258, 1261, 1268, 1269 ЦК України, ст. ст. 81, 125 ЗК України, суд -

у х в а л и в:

Позов задовольнити в повному об`ємі.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_4 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 до дня її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_4 після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП «Україна» с. Тростянець, Ківерцівського району Волинської області, розміром 2,59 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №0265500 від 19.05.1997 року, в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_1 право на завершення приватизації та реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» земельної ділянки площею 0,25га, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,54 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться в с. Яромель, Тростянецької сільської ради Луцького (бувший Ківерцівський) району Волинської області, які були передані ОСОБА_3 згідно рішення Тростянецької сільської ради Ківерцівського району Волинської області №15/1 від 31.03.1994р., в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 , виданий 17 грудня 1999р. Луцьким МВ УМВС України у Волинській області, РНОКПП - НОМЕР_6 ;

відповідач: ОСОБА_2 , житель АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_7 .

Суддя Ківерцівського районного суду С.В.Поліщук