Справа 202/7700/24
Провадження 2/206/1504/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року м. Дніпро

Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Плінської А.В.

при секретареві Білій О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У позовній заяві директор ТОВ «Коллект Центр» просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за договором про споживчий кредит № 102577592 від 17.09.2021 року в загальній сумі 42449,00 гривень.

Вимоги обґрунтовано тим, що 17 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 був укладений договір про споживчий кредит № 102577592, за умовами якого відповідач отримала кредитні кошти в сумі 7000,00 грн. на 30 днів зі сплатою відсотків та комісії. 29 грудня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 29-12/2021-45, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за укладеним з ОСОБА_1 договором № 102577592 від 17.09.2021. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023, у тому числі за укладеним із ОСОБА_1 договором споживчого кредиту. Строк надання грошових коштів за договором наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. Станом на 10 травня 2024 року відповідач має заборгованість в загальній сумі 52500,00 грн., з яких: за тілом кредиту 7000,00 грн., за процентами на дату відступлення права вимоги 45500,00 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, позивач зменшив розмір відсотків та у цій частині до стягнення з відповідача заявляє заборгованість за відсотками в сумі 35449,00 грн.

Ухвалою судді від 01.08.2024 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження, з повідомленням сторін.

25.09.2024 року представник відповідача подала відзив на позов у якому позовні вимоги визнала частково, не заперечувала проти стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту 7000,00 грн., та по процентах 3150,00 грн. Свою позицію обґрунтувала тим, що кредит надавався відповідачеві строком на 30 днів з 17.09.2021 по 17.10.2021 року. Строк кредитування не збільшувався, так як відповідно до п.2.3.1.2 Договору відповідачка не зверталася до кредитодавця з заявою про пролонгацію договору і жодних дій для цього не вчиняла. Оновлені графіки платежів не складалися. Отже, сума заборгованості в частині нарахування процентів не відповідає умовам укладеного кредитного договору № 102577592, оскільки нарахування після 17 жовтня 2021 року процентів по своїй суті є реалізацію положень ч. 2 ст.625 ЦК України. Право кредитодавця та в подальшому правонаступника нараховувати передбачені кредитним договором проценти за користування кредитом припинилося 17 жовтня 2021 року. Що стосується судових витрат, то судовий збір просила стягнути пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Витрати на правничу допомогу вважала завищеними та такими, що не відповідають принципам співмірності та розумності. Справа є нескладною, тому витрати на правничу допомогу не повинні перевищувати 2000,00 грн.

14.10.2024 року представник позивача подав відповідь на відзив у якій зазначив, що сторонами погоджено, що строк користування кредитом продовжується у разі наявності непогашеної заборгованості, та таке продовження не потребує додаткових дій він від Кредитора, ні від Позичальника. Сторони договору погодили окремий випадок автоматичної пролонгації договору, без необхідності вчинення будь-яких додаткових дій з боку сторін. Підписанням даного договору відповідачка погодилася на зазначені умови. Отже, нею було надано згоду на автопролонгацію договору у разі наявності заборгованості. Таким чином, розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим. Що стосується витрат на оплату правничої допомоги, то відповідач не наводить обґрунтування не співмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Заперечення відповідача не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. Отже, такі твердження є припущеннями.

У судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи в його відсутність.

Представник відповідача у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у відсутності відповідача та її представника, позовні вимоги просила задовольнити частково з урахування доводів, викладених у відзиві на позов.

Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд прийшов до такого.

17 вересня 2021 року ТОВ «Мілоан» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) уклали договір про споживчий кредит №102577592.

Умовами цього договору визначено наступний його предмет.

Кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк визначений п.1.3. договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2 договору (далі кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) у встановлений п.1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором (п.1.1. договору).

Сума (загальний розмір) кредиту становить 7000,00 грн (п.1.2 договору).

Кредит надається строком на 30 днів з 17.09.2021 (строк кредитування) (п.1.3. договору).

Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредиту (дата платежу): 17.10.2021 (п.1.4 договору).

Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 11550,00 грн. (п.1.5 договору).

Комісія за надання кредиту: 1400,00 грн., яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово (п.1.5.1 договору).

Проценти за користування кредитом: 3150,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.2 договору).

Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6 договору).

Договір про споживчий кредит № 102577592 укладений відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Згідно платіжного доручення №32577078 від 17.09.2021 року ТОВ «Мілоан» на виконання умов кредитного договору №102577592 перерахувало на кредитну карту відповідача 7000,00 грн.

29 грудня 2021 року ТОВ «Мілоан» (клієнт) та ТОВ «Вердикт Капітал» (фактор) уклали договір факторингу № 29-12/2021-45, за умовами якого (п.2.3) клієнт відступає факторові право грошової вимоги до боржників виключно в частині тих сум заборгованості, що визначені в реєстрах боржників.

Відповідно до витягу з реєстру боржників до цього договору факторингу до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 102577592 в загальній сумі заборгованості 32550,00 грн., з яких: по тілу кредиту 7000,00; по відсотках 25550,00 грн.

10 березня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» (первісний кредитор) та ТОВ «Коллект Центр» (новий кредитор) уклали договір відступлення прав вимоги № 10-03/2023/01, за яким ТОВ «Коллект Центр» набуло права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у додатках № 1 та № 3.

Згідно із реєстром боржників до цього договору відступлення права вимоги до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 102577592 в загальній сумі заборгованості 52500,00 грн., з яких: по тілу кредиту 7000,00 грн.; по відсотках 45500,00 грн.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Факт укладення договору про споживчий кредит № 102577592 від 17 вересня 2021 року та отримання кредитних коштів в сумі 7000,00 грн відповідач не оспорює.

Разом з тим, відповідач не погоджується із нарахованою сумою відсотків, оскільки вони не відповідають умовам договору та нараховані поза межами кредитування.

Із доданого до позову розрахунку заборгованості вбачається, що загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за договором № 102577592 від 17 вересня 2021 року станом на 10.05.2024 року становить 52500,00 грн., з яких: по тілу кредиту 7000,00; по відсотках 45500,00 грн.

Зроблений позивачем розрахунок заборгованості по загальній сумі боргу та її складових відповідає заборгованості, що зазначена у реєстрі боржників до договору відступлення прав вимоги 10-03/2023/01 від 10.03.2023 року .

Аналізуючи досліджені по справі письмові докази та заявлену позивачем суму кредитної заборгованості, суд дійшов висновку про її невідповідність в частині нарахованих процентів умовам укладеного з відповідачем договору № 102577592 .

Так, у розділі 1 договору № 102577592 , який визначає предмет договору, сторони чітко передбачили строк кредитування 30 днів, починаючи з 17 вересня 2021 року по 17 жовтня 2021 року (пункти 1.1, 1.3, 1.4 договору).

У графіку платежів, який є додатком № 1 до цього договору, також зазначено, що кредит видається 17 вересня 2021 року на 30 днів і повинен бути погашений 17 жовтня 2021 року. Поверненню у цей строк підлягає 11550,00 грн., з яких: 7000,00 грн. суми кредиту, 3150,00 грн. процентів за користування кредитом, 1400,00 грн. комісії за надання кредиту.

Розділ 2 договору № 102577592 передбачає умови виконання, тобто реалізації самого предмета договору, визначеного у розділі 1 договору.

У пункті 2.2.1 договору визначено, що позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п.1.5.1-1.5.2 договору, в термін (дату) вказаний в п.1.4. У випадку, якщо позичальник продовжує строк кредитування, вказаний в п.1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п.1.5.2 або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п.1.6 договору, в сумі та на умовах визначених п.2.3 договору.

За змістом п.3.4.2 договору позичальник має право здійснювати пролонгацію на умовах передбачених цим договором.

У пункті 2.3 договору визначено, що пролонгація може відбуватися на пільгових умовах (п.2.3.1.1) або на стандартних (базових) умовах (п.2.3.1.2).

Із відомостей про щоденні нарахування та погашення, складеної ТОВ «Мілоан» за кредитним договором № 102577592 , вбачається, що з 17 вересня 2021 року по 17 жовтня 2021 року відсотки за користування кредитними коштами нараховувались згідно з п.1.5.2 договору в сумі 105,00 грн. щодня, а починаючи з 18 жовтня 2021 року по 16 грудня 2021 року згідно із п.п.1.6, 2.3.1.2 договору в сумі 350,00 грн. щодня.

Відповідно до п.2.3.1.2 договору позичальник може збільшити строк кредитування на один день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування на стандартних умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п. 1.6. Договору.

Аналіз вищенаведених умов договору свідчить про їх явну суперечливість між собою.

Зокрема, п.2.2.1 договору чітко визначає, що у випадку продовження позичальником строку кредитування він має додатково сплатити комісію, при цьому конкретної прив`язки до п.2.3.1.1 або п.2.3.1.2, які передбачають пролонгацію на пільгових та стандартних (базових) умовах, не містить, а лише відсилається на загальний пункт 2.3 договору.

Належних доказів того, що відповідач як позичальник вчинила певні дії, які б об`єктивно свідчили б про її добру волю і бажання здійснити пролонгацію кредиту, зокрема сплатила відповідну комісію, як це передбачено п.2.2.1 договору, до матеріалів позову не додано та в позові не зазначено.

Крім цього, структура самого договору про споживчий кредит достатньо свідчить, що строк кредитування визначається предметом договору (розділ 1) і становить 30 днів, а подальші умови, що визначені у розділі 2 договору, передбачають лише умови виконання самого предмета договору, тобто розділу 1 договору, який і включає у себе строк кредитування.

У зв`язку із цим, нарахування відповідачу після 17 жовтня 2021 року процентів у відповідності до 2.3.1.2 договору не знаходить свого належного юридичного обґрунтування і по своїй суті є реалізацією положень ч.2 ст.625 ЦК України, яка захищає інтереси кредитодавця в разі прострочення позичальником грошового зобов`язання.

За таких обставин, суд не вбачає обґрунтованих підстав вважати, що після спливу визначеного у п.1.4 договору строку кредитування відбулася пролонгація кредиту.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, нарахування відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку кредитування, у даному випадку після 17 жовтня 2021 року, є безпідставним.

Право кредитодавця ТОВ «Мілоан» та в подальшому його правонаступників нараховувати передбачені указаним договором проценти за користування кредитом припинилося 17 жовтня 2021 року, у зв`язку із чим після цієї дати права та інтереси кредитодавця та його правонаступників забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, відповідно до вищенаведених законодавчих приписів, правового висновку Великої Палати Верховного Суду, умов кредитного договору, відсутності погашення кредитної заборгованості її позичальником, суд встановив підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про споживчий кредит № 102577592 від 17 вересня 2021 року в загальній сумі 10150,00 грн., з яких: по тілу кредиту 7000,00 грн., по процентах 3150,00 грн.

В той же час доводи представника позивача про автоматичну пролонгацію кредитного договору, суд відхиляє з огляду на вищевстановлені обставини та їх безпідставність, та необґрунтованість.

У частинах 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Зважаючи на встановлені фактичні обставини, відповідні їм правовідносини і наведені положення чинного законодавства, суд з викладених підстав і мотивів дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Згідно зі ст.141 ЦПК України сплачений за позовом судовий збір слід покласти на відповідача пропорційно до задоволених вимог із розрахунку задоволення 24,00 % таких вимог, тобто 726,72 грн.

До стягнення представник позивача також заявив 13000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження цих витрат до позову додано: договір про надання правової допомоги № 02-01/2023 від 02 січня 2023 року, укладений між АО «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Коллект Центр»; прайс-лист АО «Лігал Ассістанс»; заявку про надання юридичної допомоги № 707 від 26 квітня 2024 року до договору № 02-01/2023 від 02.01.2023 року, підписаною керівниками АО «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Коллект Центр», згідно з якою сторони погодили надання правових послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , визначивши загальну ціну 13000,00 грн., до якої включено: надання усної консультації з вивчення документів 2000 грн. (2 години - вартістю 2000,00 грн. за 1 год), складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 9000,00 грн. (3 години вартістю 3000,00 грн. за 1 год.); витяг з акту № 2 про надання юридичної допомоги від 03 квітня 2024 року, підписаний АО «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Коллект Центр», згідно з яким загальна вартість наданих послуг складає 13000,00 грн. та за видами виконаних робіт відповідає заявці про надання юридичної допомоги; платіжну інструкцію № від 10.05.2024 про сплату ТОВ «Коллект Центр» на рахунок АО «Лігал Ассістанс» 52000 грн. за надання правової допомоги згідно договору № 02-01/2023 від 02.01.2023.

Представник відповідача просила зменшити витрати на професійну правничу допомогу до 2000,00 грн., оскільки заявлений розмір є завищеними та такими, що не відповідає принципам співмірності та розумності.

Питання витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, урегульоване ст.137 ЦПК України.

У частині 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 3 статті 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Суд враховує, що дана категорія справ є поширеною і не є складною, не потребує особливих затрат часу на вивчення документів, які фактично є типовими, через що для фахового юриста, тим більше адвокатського об`єднання, не вимагала значних часових затрат для надання усної консультації з вивченням документів.

Тому, враховуючи вищевказане та беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських витрат, часткове задоволення позову, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» , місце знаходження - вулиця Мечнікова, буд.3, офіс 306, місто Київ, код ЄДРПОУ 44276926 - заборгованість за договором про споживчий кредит № 102577592 від 17 вересня 2021 року в загальній сумі 10150,00 грн., яку становлять: тіло кредиту 7000,00 грн., проценти 3150,00 грн., а також судовий збір у розмірі 726,72 грн., та витрати на правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн. В іншій частині вимог відмовити.

На рішення, може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Плінська А.В.