Провадження №2/447/661/24
Справа №447/2208/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

21.11.2024 Миколаївський районний суд Львівської області в складі судді Головатого А.П., за участю секретаря судового засідання Венгер Л.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Миколаїв Львівської області у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

Процесуальні дії у справі.

05.08.2023 на адресу суду надійшов позов ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог представник позивача покликається на те, що 20.01.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферту) №20.01.2023-100002366. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 6 000 грн, строком на 42 днів, тобто до 02.03.2023 за процентною ставкою «Економ/Стандарт». Відповідно до договору від 20.01.2023 та квитанції про перерахунок коштів кредитором надано позичальнику кредит у розмірі 6 000 грн строком на 14 днів, а ОСОБА_1 20.01.2023 отримано кредитні кошти у розмірі 6 000 грн. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подачі позовної заяви утворилась заборгованість у розмірі 12 200 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6 000 грн, заборгованості по процентам в розмірі 6 200 грн. Таким чином, позивач вимушений звернутися до суду з метою захисту порушених прав.

У позовній заяві представник позивача просила проводити розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Споживчий центр».

05.082024 отримано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання (перебування) та реєстрації відповідача..

Ухвалою суду від 06.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання у справі. Сторонам надано строк для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень.

Відповідач отримав копію ухвали суду від 15.03.2023, копію позовної заяви та доданих до неї документів.

16.10.2023 через систему «Електронний суд» на адресу суду надійшов відзив, від відповідача ОСОБА_1 у якому вказав, що відповідач визнає позов у частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6 000 грн., не погоджується з розміром нарахованих процентів, оскільки він не був ознайомлений з кредитним договором, а ознайомився з таким прочитавши позовну заяву з додатками 14.10.2024. Крім того у позовній заяві представником позивача вказано, що відповідно до договору від 20.01.2023 строк кредитування становить 14 днів, а у пропозиції про укладення кредитного договору зазначено строк кредитування 42 дні. Щодо порядку нарахування процентів, то не зрозуміло яким чином нараховуються відсотки та не надано обґрунтованого розрахунку заборгованості з якого б можливо було встановити, як здійснювалось нарахування процентів. Просив розгляд справи здійснювати у його відсутності.

Суд встановив:

20.01.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферту) №20.01.2023-100002366 у формі електронного документу, за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 6 000 грн.; строк користування кредитом - 42 календарних дні з дати отримання, за процентною ставкою «Економ/Стандарт», відповідно 2% та 3%. Підтвердження є невід`ємною частиною договору (а.с. 28-30).

Відповідно до пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), кредитний договір складається з електронних документів, які містять всі істотні умови: пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), розміщена на сайті кредитора; заявка, сформована на сайті кредитора після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення кредитором; відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті кредитора, та підписана позичальником за допомогою одноразового ідентифікатору (коду), отриманого позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті .

Пунктом 2.3 пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) визначено, що надання кредиту здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника .

Згідно п. 9.3 пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), позичальник надає кредитору свою згоду та право збирати, зберігати, використовувати, отримувати, поширювати будь-яку інформацію про позичальника будь-яким особам.

Відповідно до п. 9.4 пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), позичальник надає однозначну, безумовну та безвідкличну згоду на обробку будь-яких його персональних даних, включаючи, але не обмежуючись збиранням, реєстрацією, накопиченням, зберіганням, адаптуванням, зміною, поновленням, використанням і поширенням (розповсюдженням, реалізацією, передачею), знеособленням, знищенням відомостей про позичальника без будь-яких обмежень та з будь-якою метою.

Заявка та графік платежів, які є невід`ємною частиною договору, відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), підтвердження укладення кредитного договору вчиняються в електронній формі (п. 11.3).

Згідно з пунктами 11.4., 11.6. пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), позичальник підтверджує, що вказаний ним при реєстрації номер телефону належить виключно позичальнику, не переданий та не буде переданий у користування та/або володіння та/або розпорядження будь-яким особам, саме цей номер телефону використовується та буде використовуватись позичальником при виконанні умов даного договору, вчиненні будь-яких операцій за ним. Позичальник зобов`язаний забезпечити/гарантувати неможливість для третіх осіб здійснити доступ та/або використати номер телефону, зазначений при реєстрації позичальника у інформаційній системі кредитора. Позичальник несе ризик та негативні наслідки втрати, незаконного заволодіння, технічного перехоплення інформації, тощо, вибуття з володіння мобільного телефону позичальника (зокрема, відповідної SIM-карти). Ризик і всю відповідальність за несанкціоноване використання номеру телефону несе виключно позичальник. Будь-яку особу, яка використала такі засоби, кредитор безумовно вважає позичальником, і не несе відповідальності, якщо це не відповідає дійсності.

У пропозиції вказано, що реквізити позичальника та сторін встановлюються у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти .

Згідно заявки, яка є невід`ємною частиною кредитного договору (а.с. 28), строк дії договору становить 42 календарних дні з дати отримання, за процентною ставкою «Економ/Стандарт», відповідно 2% та 3%.

У заявці міститься положення про те, що позичальник розуміє, що підписує та укладає кредитний договір на вказаних у заявці умовах, підписуючи даний акцепт одноразовим ідентифікатором (код з смс-повідомлення). Для підписання та укладення договору слід було поставити електронний підпис мишкою та ввести код з смс-повідомлення, яке було надіслано на номер (а.с. 29).

На підтвердження своїх позовних вимог позивачем подано також підтвердження укладання кредитного договору №20.01.2023-100002366 від 20.01.2023, що є невід`ємною частиною договору та розрахунок заборгованості (а.с. 31).

Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 6 000 грн підтверджено квитанцією сервісу LiqPay, платіж від 20.01.2023, призначення платежу: видача за договором №20.01.2023-100002366(а.с.7)

Відповідно до довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором №20.01.2023-100002366 від 20.01.2023, за період з 20.01.2023-02.03.2023 заборгованість ОСОБА_1 становить 12 200 грн .з яких 6 000 грн. - основний борг, 6 200 грн- проценти.

Оцінка суду.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81, 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Правовідносини, що виникли між сторонами у зв`язку з укладенням спірного кредитного договору регламентуються положеннями Цивільного кодексу України, Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про електронну комерцію» та інших нормативно-правових актів у сфері регулювання ринків фінансових послуг.

За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.)

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, належить зробити висновок, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 №127/33824/19.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Вказаний закон у цьому рішенні буде застосовуватися у редакції станом на 19.04.2020, тобто у редакції станом на момент укладення кредитного договору.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор, відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 вищевказаного Закону, - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Відповідно до ч. 3, 4, 6 ст. 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону, У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідач не погоджується з нарахованими процентами за тілом кредиту,однак не подав жодного доказу на спростування розрахунку поданого позивачем, контррозрахунку боргу не надав.

Інші доводи відповідача, вказані у відзиві по суті справи не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та суд їх розцінює як спосіб захисту, обраний відповідачем і його представником.

Отже, матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що 20.01.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №20.01.2023-100002366 в електронній формі, умови якого позивачем були виконані. Відповідач у передбачений договором 42-денний строк, тобто до 02.03.2023 заборгованість не повернув.

Статтею 526 ЦК України презюмується, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті 610, 611 ЦК України).

Ураховуючи те, що позичальник взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти разом з процентами вчасно не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр», а саме: за кредитним договором №20.01.2023-100002366 від 20.01.2023 на загальну суму 12 200 грн., яка складається із: 6 000 грн. - заборгованість за кредитом, 6 200 грн. - заборгованості за процентами за користування кредитом, розмір якої підтверджено наданим позивачем розрахунком та відповідачем не спростовано.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що суд прийшов висновку щодо задоволення позову, судовий збір слід стягнути з відповідача у розмірі 2 422,00 гривень на користь позивача.

Керуючись ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. 6, 15, 205, 207, 526, 626, 627, 628, 638, 639, 1054, 1055 ЦК України, ст. 5, 13, 81, 82, 141, 259, 264, 265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №20.01.2023-100002366 від 20.01.2023 у розмірі 12 200(дванадцять тисяч двісті) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 00 копійок на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр».

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», місцезнаходження: вул. Саксаганського, 133-а, м. Київ, 01032, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 37356833.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повний текст рішення складено 21.11.2024.

Суддя Головатий А. П.