Справа № 703/5237/24
19 листопада 2024 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Ігнатенко Т.В.,
секретар судових засідань Яковенко І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаського району Черкаської області, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Холодняк Віктор Миколайович, до ОСОБА_2 про зняття заборони з майна,
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивачу, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 03 березня 1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Таран Г.В., належить трикімнатна квартира, що знаходиться в АДРЕСА_2 . Вказана квартира була придбана позивачем у ОСОБА_3 . В липні 2024 року позивач звернувся до державного реєстратора виконавчого комітету Смілянської міської ради для реєстрації договору купівлі-продажу квартири від 03 березня 1999 року в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, оскільки раніше була зареєстрована в паперовому реєстрі бюро технічної інвентаризації.
Таким чином, належна ОСОБА_1 квартира перебуває в обтяженні, про існування якого позивачу раніше не було відомо, як і про відносини між попереднім власником квартири ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .
З інформації, яка міститься в інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно слідує, що обтяження у вигляді арешту нерухомого майна виникло 15 травня 2007 року під час того, як ОСОБА_3 не була власником квартири, яка нею була продана 03 березня 1999 року позивачу.
Існування обтяження на належну позивачу квартиру порушує його права.
Листом від 29 липня 2024 року №150/94/2024 Смілянський міськрайонний суд Черкаської області повідомив, що цивільна справ №2-1988/1999р. за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики була розглянута Смілянським міським судом 26 жовтня 1999 року. Позовні вимоги задоволені. Рішення суду і ухвала суду знищені, тому надати їх копії неможливо та надано копію обліково-статистичної картки.
Існування обтяження у вигляді заборони, чинить перешкоди щодо належного розпорядження належним позивачу майном на власний розсуд, при цьому у позасудовому порядку врегулювати питання зняття арешту із належного йому майна неможливо, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою судді від 30 вересня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання та відповідачу встановлено строк для поданні відзиву на позовну заяву.
Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Холодняк В.М. у судове засідання не з`явилися, останній звернувся до суду з заявою, в якій просив розгляд справи проводити без його та позивача участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, на їх задоволенні наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток на останнє відоме місце її проживання, а також відповідно до вимог ч.10 ст.187 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відзиву на позовну заяву та заперечень до суду не направила.
З урахуванням положень ч.4 ст.223 та ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити, за результатами її розгляду, заочне рішення.
Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.
Суд, врахувавши позицію представника позивача, яка викладена в його заяві про розгляд справи без його участі, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до ч.1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що 03 березня 1999 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу квартири, який посвідчений 03 березня 1999 року приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Таран Г.В. та зареєстрований в реєстрі за №578 (а.с.9).
Згідно п.1 вказаного Договору, ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_1 купив трикімнатну квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_2 , розмір житлової площі 38,8 кв.м., розмір загальної площі 70,4 кв.м.
Відповідно до п.3 зазначеного Договору, покупець набуває право власності на трикімнатну квартиру з моменту посвідчення договору в нотаріальній конторі.
Згідно п.5 вказаного Договору, згадана трикімнатна квартира до цього часу нікому не продана, не подарована, не закладена, в спору та під арештом не перебуває.
Право власності позивача ОСОБА_1 30 листопада 1999 року на вищевказану квартиру було зареєстровано в Смілянському бюро технічної інвентаризації (а.с.9-зворот).
Таким чином, з дня посвідчення приватним нотаріусом вищевказаного договору купівлі-продажу квартири, тобто з 03 березня 1999 року, позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , та станом на день набуття цієї квартири позивачем у власність на неї не було накладено обтяження.
Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»: п.1 - державній реєстрації прав підлягає, зокрема право власності на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на майбутній об`єкт нерухомості; п.3 - обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, зокрема арешт.
Згідно ч.4 ст.334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від 24 вересня 2024 року за №396357383, державним реєстратором виконавчого комітету Смілянської міської ради, на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 578, виданий 03 березня 1999 року, видавник приватний нотаріус Смілянського міського нотаріального округу Таран Г.В., 03 липня 2024 року проведено державну реєстрацію права власності позивача ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.15).
Згідно ч.1 ст.150 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 28 жовтня 1999 року), суд чи суддя на просьбу осіб, які беруть участь у справі, або за своєю ініціативою може вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в усякій стадії справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 28 жовтня 1999 року), позов забезпечується накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.
Як вбачається з обліково-статистичної картки на цивільну справі №2-1988/1999р., яка надійшла 07 жовтня 1999 року до Смілянського міського суду, ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики. Дана справа розглянута 26 жовтня 1999 року, позов задоволено та рішення набрало законної сили 06 листопада 1999 року (а.с.13).
Згідно листа №1.50/94/2024 від 29 липня 2024 року Смілянського міськрайонного суду Черкаської області адресованого адвокату Холодняку В.М., останнього повідомлено, що цивільна справа №2-1988/1999 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики була розглянута Смілянським міським судом 26 жовтня 1999 року. Позовні вимоги задоволені. Рішення набрало законної сили 06 листопада 1999 року. Дана справа знищена по збігу терміну зберігання разом із ухвалами та рішенням суду, а тому направити на його адресу копію ухвали про накладення арешту на майно ОСОБА_3 суд не має можливості.
Одночасно, суд звертає увагу, що обтяження, яке зареєстроване на підставі ухвали Смілянського міського суду, яка видана 28 жовтня 1999 року, стосується майна та прав ОСОБА_3 , та таке обтяження виникло після укладення 03 березня 1999 року між останньою та позивачем ОСОБА_1 договору купівлі-продажу квартири, який 03 березня 1999 року був посвідчений приватним нотаріусом та зареєстрований в реєстрі.
Згідно ч.1 та ч.3 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно ч.1 та ч.2 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що існуюче обтяження, запис якого здійснено за номером 55839239, яке було вчинене вже після набуття позивачем ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , не пов`язане з особою позивача та порушує його право власності, зокрема на розпорядження цим майном.
Статтею 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі: 1) судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили; 2) рішення державного виконавця, приватного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості; 3) визначеного законодавством документа, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості; 4) рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об`єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; 5) договору, укладеного в порядку, визначеному законом, яким встановлюється обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, чи його дубліката; 5-1) договору купівлі-продажу неподільного об`єкта незавершеного будівництва/майбутнього об`єкта нерухомості (перший продаж), договору про участь у фонді фінансування будівництва, на виконання яких сплачено частково ціну майбутнього об`єкта нерухомості; 5-2) заяви про первинну державну реєстрацію спеціального майнового права на всі майбутні об`єкти нерухомості, що є складовими частинами подільного об`єкта незавершеного будівництва, та обтяження речових прав на майбутні об`єкти нерухомості, включені до гарантійної частки; 5-3) заяви про зміну гарантійної частки (у тому числі у зв`язку із зміною проектної документації на будівництво); 6) закону, яким встановлено заборону користування та/або розпорядження нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості; 7) інших актів органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.
Таким чином, обтяження припиняються на підставі відповідних документів, які свідчать про припинення причини/обставини/підстави існування обтяження. Відповідно, документом, що є підставою для державної реєстрації припинення обтяження нерухомого майна може бути рішення суду, що набрало законної сили.
Відповідно до ч.1-3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 є обґрунтованою, внаслідок чого підлягає до задоволення у повному обсязі.
Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Приймаючи до уваги позицію позивача ОСОБА_1 щодо розподілу судових витрат у даній справі, відповідно до якої останній просить такі витрати віднести на його рахунок, суд не вбачає підстав для покладення на відповідача ОСОБА_2 судових витрат, які понесені позивачем на сплату судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст.4, 12, 13, 76-82, 89, 258-259, 263-265, 268, 274-279, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Холодняк Віктор Миколайович, до ОСОБА_2 про зняття заборони з майна - задовольнити.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_4 .

Головуючий: Т.В. Ігнатенко