ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року

справа № 638/2559/19

провадження № 22-ц/818/61, 2157/24

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого Тичкової О.Ю.

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.

за участі секретаря судового засідання Тітченко О.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Фенікс-Капітал»,

третя особа: приватний нотаріус ХМНО Мохонько Юлія Миколаївна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 травня 2023 року та додаткове рішення того ж суду від 19 березня 2024 року ухвалені у складі судді Рибальченко Л.М,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, після уточнення якого від 22.02.2022 просив визнати недійсним п. 1.1. іпотечного договору №831/4/27/31/6-254 від 28 серпня 2006 року, укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ТОВ "Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал" та ОСОБА_1 , посвідчений 28 серпня 2006 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мохонько Ю.М. та зареєстрований в реєстрі за №945, в частині передачі в іпотеку Іпотекодержателю нерухомого майна, а саме: нежитлових будівель літ. «В-1» загальною площею 457,2 кв. м., літ «Г-1», загальною площею 40,6 кв. м., літ «Д-1» загальною площею 67,1 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; скасувати державну реєстрацію обтяжень, здійснену 28.08.2006 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мохонько Ю.М., а саме: заборони відчуження нерухомого майна - нежитлових будівель літ. «В-1», «Г-1», «Д-1» загальною площею 564,8 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , накладену у зв`язку з посвідченням іпотечного договору №831/4/27/316-254 від 28 серпня 2006 року (реєстр. номер 946); визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Ушивець Ольги Юріївни, як державного реєстратора, №52143257 від 05.05.2020, за яким проведено державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю літ "В-1" за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 457,2 кв.м за ТОВ "Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал"; визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Клопотова Станіслава Давидовича, як державного реєстратора, №53727937 від 21.08.2020, за яким проведено державну реєстрацію змін об`єкта нерухомого майна: "нежитлова будівля літ. "В-1" загальною площею 457,20 кв.м., об`єкт житлової нерухомості "Ні" змінено на "нежитлова будівля літ. "В-1", об`єкт житлової нерухомості:Ні" додано "Загальна площа (кв.м): 877.1.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 28.08.2006 між позивачем та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» для забезпечення виконання боржником кредитного договору №831/3/27/31/6-168 від 28.08.2006 було укладено іпотечний договір №831/4/2731/6-254, посвідчений ПН ХМНО Мохонько Ю.М. ( надалі Іпотечний договір). Відповідно до п. 1.1. Іпотечного договору, предметом іпотеки є нерухоме майно: нежитлові будівлі літ. «В-1» загальною площею 457,2 кв.м, літ. «Г-1», загальною площею 40,6 кв.м, літ. «Д-1» загальною площею 67.1. кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

При укладенні Іпотечного договору було порушено ст. 5 ЗУ «Про іпотеку» (в редакції чинній на момент його укладення), а тому останній є недійсним в окремій частині у відповідності до ст. 203, 215 ЦК України, оскільки станом на день укладення іпотечного договору нежитлові будівлі літ. «Г-1», загальною площею 40,6 кв.м, літ. «Д-1» загальною площею 67.1 кв.м. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , позивачу на праві приватної власності не належали тому що на підставі договору купівлі-продажу від 29.03.2001 укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перейшли у власність останнього.

30.04.2020 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ушивець О.Ю. на підставі рішення, як державного реєстратора № 52143257 від 05.05.2020, проведено державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю літ. «В - 1» за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 457, 2 кв.м за Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Фінекс-Капітал» ().Зазначене рішення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Ушивець Ольги Юріївни, як державного реєстратора, № 52143257 від 05.05.2020 є протиправним та підлягає скасуванню з огляду на те, що прийняте на підставі договору іпотеки від 28.08.2006, що є недійсним, з підстав зазначених вище.До того ж зазначені реєстраційні дії від 30.04.2020 вчинені приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ушивець О.Ю. під час дії ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 березня 2019 року про накладення арешту на нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , а саме: нежитлові будівлі літ. «В-1», загальною площею 457,2 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Окрім цього, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Клопотовим Станіславом Давидовичем на підставі рішення, як державного реєстратора, № 53727937 від 21.08.2020, проведено державну реєстрацію змін об`єкта нерухомого майна: «нежитлова будівля літ. «В-1» загальною площею 457,20 кв.м, об`єкт житлової нерухомості: Ні» змінено на «нежитлова будівля літ. «В - 1», об`єкт житлової нерухомості: Ні» додано «Загальна площа (кв.м.): 877.1. Зазначене рішення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Клопотова Станіслава Давидовича, як державного реєстратора, № 53727937 від 21.08.2020 є протиправним та підлягає скасуванню з огляду на те, що прийняте в результаті раніше проведеної державної реєстрації права власності (тобто є похідним від останньої) на нежитлову будівлю літ. «В - 1» за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 457, 2 кв.м, яка відбулася на підставі договору іпотеки від 28.08.2006, який є недійсним.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 травня 2023 року у задоволенні позовних вимог відмовлено та скасовано вжиті ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 березня 2019 року заходи забезпечення позову.

Рішення мотивовано тим, що позивач не надав доказів того, що Іпотечний договір в оспорюваній частині порушує його майнове право або інтерес.

Додатковим рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 березня 2024 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал", третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Мохонько Юлія Миколаївна про скасування державної реєстрації обтяжень, здійснену 28 серпня 2006 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мохонько Ю.М. - відмовлено.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал", третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Мохонько Юлія Миколаївна про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Ушивець Ольги Юріївни, як державного реєстратора, № 52143257 від 05 травня 2020 року - відмовлено.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал", третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Мохонько Юлія Миколаївна про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Клопотова Станіслава Давидовича, як державного реєстратора, № 537279637 від 21 серпня 2020 року - відмовлено.

В обґрунтування додаткового рішення судом зазначено, що рішенням Дзержинського районного суду від 30 травня 2023 року було відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання іпотечного договору частково недійсним. Зазначене рішення у позові обґрунтовано відсутністю порушеного або оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу позивача та відсутністю підстав для визнання іпотечного договору частково недійсним. Інші позовні вимоги ґрунтуються на вимозі позивача про визнання іпотечного договору недійсним та є похідними від нього. Враховуючи, що судом відмовлено у задоволенні вимог позивача про визнання іпотечного договору недійсним, відсутні і підстави для задоволення інших позовних вимог позивача.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подавапеляційні скарги на основне та додаткове рішення. В яких посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи просив основне та додаткове рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову та розподіл судових витрат.

Апеляційна скарга на основне рішення та додаткове рішення обґрунтована тим, що він не був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, в супереч вимог закону справу розглянуто за його відсутності, що позбавило його можливості реалізації своїх процесуальних прав. Судом не взято до уваги на порушення, допущені ПН ХМНО Мохонько Ю.М. при посвідчені договору іпотеки від 28.08.2006 за № 945 та подальше внесення виправлень до нього. При внесені виправлень до договору іпотеки нотаріусом не дотримано вимоги Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій, що свідчить про часткову недійсність договору іпотеки. Зазначені обставини встановлені постановою Харківського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року у справі № 638/8403/17 - ц. Проте суд зазначеним обставинам належної оцінки не надав та ухвалив рішення що не відповідає дійсним обставинам у справі та вимогам закону.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його представника, представника ТОВ «КУА «Фінекс-Капітал», дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг та відзиву на неї в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Оскаржувані рішення вказаним нормам цивільного процесуального права відповідають.

Посилання позивача на порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо не належного повідомлення його про час та місце розгляду справи 30.05.2023 спростовується матеріалами справи та не ґрунтується на вимогах закону.

Згідно даних судового повідомлення та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, на зазначену позивачем адресу місця проживання була направлена судова повістка про виклик у судове засідання призначене на 30 травня 2023 року о 15: 00 годин, що повернулось до суду 01 травня 2023 року не врученим адресату із зазначенням причини повернення «адресат відсутній за зазначеною адресою».

У пункті 91-1 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 (далі - Правила), передбачено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитка календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.

Працівником ПАТ «Укрпошта» на довідці про причини повернення зроблено позначку «адресат відсутній за вказаною адресою» та засвідчено її підписом з проставленням відбитка календарного штемпеля, що свідчить про дотримання вимог пункту 91- 1 Правил.

За змістом пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі.

Отже, наведена норма права дає підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, що узгоджується з висновками, викладеними в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17 (провадження № 14-507цс18), від 12 лютого 2019 року у справі № 906/142/18 (провадження № 12-233гс18) та постановах Верховного Суду від 27 лютого 2020 року у справі №814/1469/17 (провадження № К/9901/28703/19), від 01 квітня 2021 року у справі № 826/20408/14 (провадження № К/9901/16143/20), від 09 липня 2020 року у справі № 751/4890/19 (провадження № 61-2583св20), від 10 листопада 2021 року у справі № 756/2137/20 (провадження № 61-3782св21), від 29 липня 2022 року у справі № 148/2412/19 (провадження № 61-18085св21).

Посилання апелянта на порушення судом встановленого ЦПК України порядку повідомлення сторони у справі, яка перебуває за кордоном спростовується змістом заяви ОСОБА_1 від 28.09.2022, який адресу свого місця проживання у Німеччині не зазначив, повідомивши лише адресу реєстрації свого місця проживання в Україні ( т.3 а.с. 1)

Також судом першої інстанції надано належну оцінку доводам вищезазначеної заяви ОСОБА_1 та зроблено обґрунтований висновок про відсутність у ОСОБА_1 поважних причин для відкладення судового розгляду та можливість розглянути справу за відсутності позивача. ОСОБА_1 доказів свого тривалого лікування у Німеччині ( з 03.05.2022 по 30.05.2023) суду не надав.

Таким чином, судом виконано обов`язок щодо повідомлення ОСОБА_1 ,який був належно повідомлений про розгляд справи 30 травня 2023 року та у суду не були підстави її розгляду по суті.

Як встановлено судом, відповідно до п. 1.1. іпотечного договору №831/4/27/31/6-254 від 28.08.2006 укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , іпотекодавець передав в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання Іпотекодавцем зобов`язань за договором кредиту 831/3/2731/6-168 від 28.08.2006 року, укладеним між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем, наступне нерухоме майно: нежитлові будівлі літ. «В-1» загальною площею 457,2 кв.м, літ. «Г-1» загальною площею 40,6 кв.м, літ «Д-1» загальною площею 67,1 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Тимофєєвою О.В. 06.10.1999 року за реєстровим № 1519, право власності на яку зареєстроване у КП «ХМБТІ» від 14.10.1999 року та записано в реєстрову книгу за реєстровим №2400.

З пояснень приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мохонько Ю.М. від 26.03.2019 які були надіслані на адресу суду вбачається, що при посвідченні договору іпотеки між ОСОБА_1 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» від 28.09.2006 року було допущено технічну помилку в п. 1.1. було викладено невірно з помилково-зазначеними літерами «Г-1» загальною площею 40,6 кв.м та літ. «Д-1» загальною площею 67.1. кв.м, що не перебували на час та дату укладення договору іпотеки у власності ОСОБА_1 . Зазначена помилка була усунена шляхом внесення відповідних дописок та виправлень відповідно вимог діючої на той час Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом МЮУ № 20/5 від 03.03.2004 року на примірнику договору, що перебував в архіві нотаріуса. Одночасно сторонам договору запропоновано внести відповідні дописки та виправлення на примірниках які були їм видані, що було проігноровано. Посвідчення договору було здійснено на підставі наданих ОСОБА_1 документів. Також зазначено, що заборона на відчуження нерухомого майна на нежитлові будівлі лі. «Г-1» та літ. «Д-1»по АДРЕСА_1 не накладалися так як, зазначені будівлі не були предметом укладеного договору іпотеки, 28.08.2006 року заборона була зареєстрована на відчуження літ. «В-1» загальною площею 457,2 кв.м по АДРЕСА_1 ( а.с. 146 - 147 т. 1).

Згідно копії іпотечного договору №831/4/27/31/6-254 від 28.08.2006 укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 який було надано приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мохонько Ю.М. вбачається, що з п. 1.1. вказаного іпотечного договору викреслено слова «літ. «Г-1» загальною площею 40,6 кв.м, літ «Д-1» загальною площею 67,1 кв.м». Також закреслено прізвище нотаріуса Погрібної Т.П. та виправлено на Мохонько Ю.Ю. у Забороні на відчуження нежитлових будівель та закреслені номери приміщень Літ «Г - 1» та літ « Д -1» та виправлено загальна площа приміщень що підлягають забороні на 457,2 кв.м. Зазначені закреслення та виправлення засвідчено підписом ПН ХМНО Мохонько Ю.М. (а.с. 148-151, т.1).

Відповідно до копії витягу №8873252 про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек, ПНХМНО Мохонько Ю.М. було накладено обтяження на нежитлову будівлю літ. «В-1» загальною площею 457,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору іпотеки, ВЕА №63, 28.08.2006, приватний нотаріус Мохонько Ю.М., реєстровий № 945.

Згідно з копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань припинено діяльність як юридичної особи Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа Банк».

24 січня 2020 року між Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Амбер», було укладено договір про відступлення права вимоги за Договором кредиту № 831/3/27/31/6-168 від 28.08.2006 року, відповідно до умов якого АТ «Альфа-Банк» передав а ТОВ «ФК «Амбер» прийняло право вимоги грошової заборгованості та інші права кредитодавця за Договором кредиту № 831/3/27/31/6-168 від 28.08.2006 року. Відповідно до п. 1.5 Договору про відступлення права вимоги, права вимоги перейшли до ТОВ «ФК «Амбер» з моменту укладення договору про відступлення.

Також, 24 січня 2020 року, між Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Амбер» було укладено договір про відступлення права вимоги з іпотечним договором, посвідчений Ігнатовою Г.О., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, реєстр. № 99, згідно з яким ТОВ «ФК «Амбер» набуло прав іпотекодержателя за Іпотечним договором № 831/4/27/31/6-254, посвідченим 26.08.2006 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мохонько Ю.М., реєстр № 945.

24 січня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Амбер» та ТОВ «КУА «Фінекс-Капітал» було укладено договір про відступлення права вимоги № ВПВ-24/01/20-Бл-01, відповідно до умов якого до ТОВ «КУА «Фінекс-Капітал» перейшли права вимоги за Договором кредиту № 831/3/27/31/6-168 від 28.08.2006 року. Відповідно до умов договору № ВПВ-24/01/20-Бл-01 (п. 2.1. права вимоги вважаються переданими Новому кредитору (ТОВ «КУА «Фінекс-Капітал») з моменту підписання цього договору.

24 січня 2020 року, між ТОВ «Фінансова компанія «Амбер» та ТОВ «КУА «Фінекс-Капітал» було укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором, посвідчений Ігнатовою Г.О., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, реєстр. № 104, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Фінекс - Капітал» набуло прав іпотекодержателя за Іпотечним договором № 831/4/27/31/6-254, посвідченим 26.08.2006 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мохонько Ю.М., реєстр № 945.

Згідно вимог ст. 18 Закону України «Про іпотеку», іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотеко держателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Іпотечний договір повинен містити такі істотні умови: 1) для іпотекодавця та іпотеко держателя - юридичних осіб відомості про: для резидентів - найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб - підприємців; для нерезидентів - найменування, місцезнаходження та державу, де зареєстровано особу; для іпотекодавця та іпотекодержателя - фізичних осіб відомості про: для громадян України - прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання із зазначенням адреси та індивідуальний ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів; для іноземців, осіб без громадянства - прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), адресу постійного місця проживання за межами України; 2) зміст та розмір основного зобов`язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов`язання; 3) опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані, утому числі кадастровий номер. У разі іпотеки земельної ділянки має зазначатися її цільове призначення; 4) посилання на видачу заставної або її відсутність.

У разі відсутності в іпотечному договорі однієї з вказаних вище істотних умов він може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду.

Згідно ч.2 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлено законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Стаття 215 Цивільного кодексу України, визначає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

В свою чергу, частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 Цивільного кодексу України, визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд встановлює наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) та в разі задоволення позовних вимог зазначає в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та якими нормами законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Позовні вимоги позивача, серед іншого, полягають у визнанні недійсним п. 1.1. Іпотечного договору № 831/27/31/6-254 від 28 серпня 2006 року в частині передачі в іпотеку нерухомого майна, а саме: нежитлової будівлі літ «В-1», загальною площею 457,2 м кв., нежитлової будівлі літ. «Г-1», загальною площею 40,6 м кв., нежитлової будівлі літ. «Д-1», загальною площею 67,1 м кв., оскільки на дату укладання договору іпотеки, нежитлові будівлі «Г-1» та «Д-1» не перебували у власності позивача.

Також позивач просить скасувати державну реєстрацію обтяження іпотекою нежитлової будівлі літ «В-1», загальною площею 457,2 м. кв., та визнати протиправним та скасувати рішення приватних нотаріусів щодо реєстрації за іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки нежитлову будівлю літ. «В-1» та зміну площі зазначеної будівлі.

Незаконність дій приватного нотаріуса Мохонько Ю.М. обґрунтована вчиненням нотаріальної дії відносно майна, що не належало іпотекодавцю та відсутністю у нотаріуса повноважень на внесення змін до оспорюваного договору.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На спростування висновків суду про те, що договір іпотеки відповідає вимогам закону, позивачем наданий для дослідження в суді апеляційної інстанції оригінал договору іпотеки від 28.08.2006, копія якого міститься в матеріалах справи ( а.с. 9 - 10 т. 1 ), що не містить відповідних виправлень та постанова Харківського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року у справі № 638/8403/17 - ц, за змістом якої судом встановлено, що договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мохонько Ю.М. 28 серпня 2006 року за № 945. При цьому вказано, що заборону відчудження на зазначені нежитлові приміщення накладено приватним нотаріусом Харківського міського округу Погрібною Т.П., однак скріплено відбиткою печатки приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Мохонько Ю.М.( а.с. 64 - 77 т. 3)

За змістом частини другої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили.

Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішення у такій справі правовідносини.

Суб`єктивними межами є те, що у двох справах беруть участь одні й ті самі особи чи їх правонаступники, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Об`єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням суду.

Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: обставина встановлена судовим рішення; судове рішення набрало законої сили; у справі беруть участь ті самі особи, які брали участь у попередній справі, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Не потребують доказування обставини, встановлені рішення суду, тобтоті обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду. Не має преюдиційного значення оцінка судом конкретних обставин справи, які сторонами не оспорювалися, мотиви судового рішення, правова кваліфікація спірних відносин. Преюдиційне значення можуть мати ті факти, щодо наявності або відсутності яких виник спір, і які, зокрема зазначені у резолютивній частині рішення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2018 року у справі № 917/1345/14 (провадження № 12-144гс18) зазначила, що преюдиційне значення у справі надається обставинам, встановленим судовим рішенням, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиційне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особи, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключено ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиційні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.

При цьому на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі № 662/397/15-ц, провадження № 14-20цс21).

З урахуванням наведеного вище, обставини, встановлені у справі № 638/8403/17 - ц є нічим іншим, як оцінкою судами наявних у матеріалах справ доказів щодо вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому вони не мають преюдиційного значення при вирішенні справи, яка переглядається.

Суд дав належну оцінку укладеному між позивачем та АКБ «Укрсоцбанк» договору іпотеки № 831/4/27/31/6-254 з внесеними приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мохонько Ю.М. виправленнями та дійшов обґрунтованого висновку про те, що він відповідає вимогам Закону України «Про іпотеку».

За змістом пунтку 23 інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 N 20/5 тексти нотаріально посвідчуваних правочинів,засвідчуваних копій (фотокопій) документів і виписок з них, тексти перекладів та заяв повинні бути написані зрозуміло і чітко. На нотаріально оформлюваних документах не заповнені до кінця рядки та інші вільні місця прокреслюються, за винятком документів, призначених для дії за кордоном, у яких прокреслення не допускаються. Дописки і виправлення повинні бути застережені нотаріусом перед підписом відповідних осіб (сторін правочинів та інших осіб, які підписали правочин, заяву та ін.) і повторені в кінці посвідчувального напису. При цьому виправлення мають бути зроблені так, щоб усе помилково написане, а потім закреслене можна було прочитати.

Допущені приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мохонько Ю.М. технічні помилки у тексті п.1.1. договору були виправлені приватним нотаріусом Мохонько Ю.М. у порядку встановленому вищезазначеною Інструкцією.

Оскільки виправлення були внесені лише у екземпляр договору що знаходиться у нотаріуса, наданий позивачем суду екземпляр договору зазначених виправлень не містить і не є належним доказом недійсності оспорюваного договору.

Суд дав належну оцінку доказам у справі та дійшов обґрунтованого висновку про те, що об`єкти нерухомого майна, а саме: нежитлові будівлі лі. «Г-1» та літ. «Д-1»по АДРЕСА_1 не були предметом договору іпотеки № 831/4/27/31/6-254 від 28.08.2006 року, будь-які нотаріальні дії відносно них не здійснювались. В той час як позивач недійсність іпотечного договору в частині передачі в іпотеку будівлі літ. «В-1», власником якої він був на дату укладення іпотечного договору свої вимоги не обґрунтовує.

У позові не наведено, які саме права позивача порушено укладенням оспорюваного правочину.

Стаття 55 Конституції України, якою гарантовано право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом як порушеного права, так і охоронюваного законом інтересу.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу. Наявність інтересу означає, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав в інших осіб. За загальним правилом, наведеним у статтях 16,203,215 ЦК України, для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання оспорюваного правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. Це підтверджується висновками, що містяться в постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі Х»6-78цс13, від 11.05.2016 у справі №6-806цс16, у постанові Верховного Суду від 28.11.2019 у справі №910/8357/18.

Відповідно до позиції Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеної у постанові від 16.10.2020 у справі №910/12787/17, особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав або інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси я к заінтересованої особи безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено.

Вимоги особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (частина третя статті 215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27.01.2020 у справі № 761/26815/17 викладений висновок про те, що недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно - правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим.

Відсутність порушеного або оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу позивача є підставою ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком суду про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання іпотечного договору частково недійсним.

Судова колегія відхиляє доводи апелянта про не вирішення судом позовних вимог про скасування державної реєстрації обтяжень, здійснену 28 серпня 2006 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мохонько Ю.М., про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Ушивець Ольги Юріївни, як державного реєстратора, № 52143257 від 05 травня 2020 року, про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Клопотова Станіслава Давидовича, як державного реєстратора, № 537279637 від 21 серпня 2020 року, оскільки зазначені недоліки були усунуті судом шляхом ухвалення судом додаткового рішення.

Оскільки вищезазначені позовні вимоги є похідними від вимоги позивача про визнання іпотечного договору частково недійсним, судова колегія погоджується з висновком суду про відсутність підстав для їх задоволення.

Оскільки доводи апеляційних скарг висновки суду не спростовують, апеляційні скарги належить залишити без задоволення, а основне та додаткове рішення суду - залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374,375, 382 - 384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 травня 2023 року та додаткове рішення того ж суду від 19 березня 2024 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 26 червня 2024.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді О.В.Маміна

Н.П.Пилипчук