РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 року м. Володимир

Володимир-Волинський міський суд Волинської області у складі:

головуючої судді Кусік І.В.,

за участю секретаря судового засідання Редько В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

23 липня 2024 року до Володимир-Волинського міського суду Волинської області через систему «Електронний суд» матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 33862,22 гривень.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 17.02.2020 року між Акціонерним товариством «Укрсиббанк» та відповіачем ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № НОМЕР_1 , за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти для особистих потреб у розмірі 44435,43 гривень.

22.02.2021 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «ФК «Суперіум» укладено договір факторингу № 199, відповідно до умов якого АТ «Укрсиббанк» відступило ТОВ «ФК «Суперіум» право вимоги до позичальників, в тому числі за вказаним договором про надання споживчого кредиту від 17.02.2020 року, що укладений між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 .

Загальна сума заборгованості відповідача у відповідності до реєстру боржників до договору факторингу № 199 від 22.02.2021 складає 33862,22 гривень, яка складається із заборгованості за основним боргом 26355,40 грн. та заборгованості за колмісіями 7506,82 грн.

Відповідно до Договору факторингу новий кредитор набуває права грошової вимоги в розмірі заборгованості, визначеної в реєстрі боржників.

Просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання споживчого кредиту у розмірі 33862,22 гривень та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 гривень.

26.09.2024 року ухвалою судді позову заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача в судове засідання не прибув, у позовній заяві просив розглянути справу за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся судом належним чином. Причини неявки у судове засідання відповідач не повідомив, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності суду не надав.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, в т.ч. у відсутність відповідача на підставістатті 280 ЦПК України в заочному порядку.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписуючими технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно пункту 1 частини 2статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 2 статті 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

Згідно з п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції Україниє частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до статті 55Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі статтею 4ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статей12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно вимог статей 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено, що 17.02.2020 року між Акціонерним товариством «Укрсиббанк» та відповіачем ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № НОМЕР_1 , за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти для особистих потреб у розмірі 44435,43 гривень.

22.02.2021 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «ФК «Суперіум» укладено договір факторингу № 199, відповідно до умов якого АТ «Укрсиббанк» відступило ТОВ «ФК «Суперіум» право вимоги до позичальників, в тому числі за вказаним договором про надання споживчого кредиту від 17.02.2020 року, що укладений між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 .

Загальна сума заборгованості відповідача у відповідності до реєстру боржників до договору факторингу № 199 від 22.02.2021 складає 33862,22 гривень, яка складається із заборгованості за основним боргом 26355,40 грн. та заборгованості за колмісіями 7506,82 грн.

Відповідно до Договору факторингу новий кредитор набуває права грошової вимоги в розмірі заборгованості, визначеної в реєстрі боржників.

При розв`язані спору суд виходить з наступного.

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістомст. 208 ЦК Україниза загальним правилом у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною і юридичною особою, а договір між сторонами не становить виключення з цього правила.

Відповідно до частин першої, другої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною першоюстатті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У зв`язку з викладеним є очевидним, що у разі укладення договору у письмовій формі, усі його умови повинні бути викладеними в договорі та підписаними сторонами.

За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Згідно дост. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Як зазначено в ч. 1ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Підстави для заміни кредитора в зобов`язанні перелічені в статті 512ЦПК України, відповідно до якої до них (підстав) відносяться відступлення права вимоги, правонаступництво, виконання обов`язку боржника поручителем, виконання обов`язку боржника третьою особою.

У силу ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вже зазначалось судом, у відповідності до умов договорів факторингу новий кредитор зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дати відступлення права вимоги за кредитним договором повідомити боржника про зміну кредитора, та надати інформацію передбачену чинним законодавством про нового кредитора.

Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 29.09.2015 року у справі 3 6-979-цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення первісному кредитору.

Тому суд приходить до висновку, що відповідач не мав ніяких перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті існуючої заборгованості за кредитним договором на рахунок первісного кредитора, з яким укладений цей договір, і це б було належним виконанням своїх зобов`язань відповідно до вимог ст. 516 ЦК України.

Відповідно до ч. 1ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідачем надано не було.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами та не спростованими у встановленому процесуальним законом порядку відповідачем, а тому підлягають задоволенню.

Питання про судові витрати належить вирішити відповідно до вимогст. 141 ЦПК України.

Керуючись статтями 12, 81, 89,133, 137, 265, 280, 281,282 ЦПК України, на підставі ст.ст. 512, , 516, 517, 525, 526, ст.610, ст. 611, 625, 1049, 1054 ЦК України

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» (ЄДРПОУ 42024152, Вознесенський Узвіз, 23-А, нежитлове приміщення № 35А, м. Київ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме місце реєстрації АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» заборгованість за кредитним договором від 17.02.2020 року в розмірі 33862 (тридцять три тисячі вісімсот шістдесят дві) гривні 22 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ірина КУСІК