Справа № 635/8652/21
Провадження по справі № 2/635/1744/2024
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 листопада 2024 року смт Покотилівка Харківського району Харківської області
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Березовської І.В.,
секретар судового засідання Старишко Д.В.,
учасники справи:
позивач ОСОБА_1 ,
відповідач ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Покотилівка Харківського району Харківської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 пред`явила до суду позов шляхом подання позовної заяви до ОСОБА_2 , яким просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 07 травня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гаражою Н.П., належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . В зазначеному будинку колишні власники будинку зареєстрували члена сім`ї - відповідача по справі ОСОБА_2 . Позивач посилається на те, що відповідач по справі ОСОБА_2 в травні 2013 року зібрав свої речі та виїхав з будинку разом з колишніми власниками житлового будинку, останній не бере участі у сплаті комунальних платежів, будь-яких відомостей про місце проживання відповідача у позивача немає. Позивач зазначає, що реєстрація відповідача у належному їй житловому будинку обмежує її право власності.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 22 листопада 2021 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Розпорядженням Голови Верховного Суду від 08 березня 2022 року №2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану змінено територіальну підсудність судових справ Харківського районного суду Харківської області та визначено територіальну підсудність справ цього суду Полтавському районному суду Полтавської області.
Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 19 жовтня 2023 року справу передано до Харківського районного суду Харківської області за територіальною підсудністю.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 січня 2024 року, справу передано в провадження судді Харківського районного суду Харківської області Березовської І.В.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02 лютого 2024 року справу прийнято до провадження судді Харківського районного суду Харківської області Березовської І.В. та призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження в судове засідання з повідомленням сторін.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу за її відсутності, не заперечувала проти винесення заочного рішення у справі.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом відповідно до вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив.
Відповідач відзиву на позов не надав, з будь-якими клопотаннями та заявами до суду не звертався.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.
Позивач ОСОБА_1 є власницею житлового будинку по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 07 травня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гаражою Н.П. за реєстровим №1457, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №3213030 від 07 травня 2013 року.
За вказаною адресою зареєстрований позивач ОСОБА_1 , її син ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 , що підтверджується інформаційною довідка про склад зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №5382 від 02 листопада 2021 року.
Згідно акту депутата Мереф`янської міської ради ОСОБА_4 від 02 листопада 2021 року, відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично з 2013 року і по теперішній час за місцем реєстрації не проживає.
Під час судового розгляду встановлено, що відповідач не є членом сім`ї позивача ОСОБА_1 , не проживав разом з нею у спірному будинку, не був пов`язаний спільним побутом, не вів спільне господарство, зареєстрований у будинку до набуття позивачем права власності на спірний житловий будинок. Вказані обставини не спростовані сторонами в ході судового розгляду.
Існування домовленості між сторонами про право користування житловим приміщенням судом не встановлено.
За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом.
Статтею 41 Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Тобто, за змістом ст. 319 ЦК власник сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не суперечать закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Згідно до ч.1 ст.156 ЖК УРСР (з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК) члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються житловим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім`ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Передбачаючи права власника будинку на його відчуження, закон не передбачив при переході прав і обов`язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім`ї колишнього власника у випадку зміни власника будинку (квартири). Частина 4 ст.156 ЖК УРСР передбачає збереження такого права користування житлом лише для членів сім`ї, які припинили сімейні відносини з власником квартири, при умові збереження права власності на будинок (квартиру) цього ж власника, тобто при незмінності власника майна.
Чинним законодавством не передбачено перехід прав і обов`язків попереднього власника до нового в частині збереження права користування житлом членів сім`ї колишнього власника, третіх осіб.
Виникнення права членів сім`ї власника квартири на користування будинком (квартирою) та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку (квартири) права власності на цей будинок (квартиру), а отже у разі припинення права власності особи на будинок (квартиру) припиняється і право членів її сім`ї, інших осіб на користування цим будинком (квартирою).
Відповідно, після зміни власника житла і переходу права власності на спірний будинок до позивача, припинилося і право відповідача на користування спірним житлом.
Згідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Таким чином, оцінюючи встановлені у справі обставини, суд дійшов висновку щодо доведеності порушення прав позивача на користування та розпорядження на власний розсуд житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та наявність підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком.
Згідно квитанції №5085 від 02 листопада 2021 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 гривень.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений останнім за подачу позовної заяви судовий збір в сумі 908,00 гривень.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст.284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Харківський районний суд Харківської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .
Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_2 , виданий 12 березня 1998 року Дзержинським РВ Харківського МУ УМВС України Харківської області, зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .
Суддя І.В. Березовська