ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1036/24Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2024 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Василенко Л.І., Карпенко О.В.

секретар Матюха В.І.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

представник позивача адвокат Геращенко Людмила Герасимівна;

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс»;

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Чупис Тетяна Петрівна;

особа, яка подала апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс»;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 квітня 2024 року в частині стягнення витрат на правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Онлайн Фінанс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Чупис Тетяна Петрівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

12.10.2023 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Геращенко Л.Г. звернулася до суду з позовом до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Чупис Тетяна Петрівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню у якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича № 104437 від 20.11.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» заборгованості в розмірі 16 895,83 грн.; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1074,60 грн. за подання позовної заяви; 536,80 грн. за подання заяви про забезпечення доказів; 15 000,00 грн. відшкодування витрат на професійну правничу допомогу і всі інші витрати, які можуть з`явитися у процесі розгляду даної справи.

Позовні вимоги мотивовані тим, що постановою про відкриття виконавчого провадження № 67290939, винесеною приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. 27.10.2021 року відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОНЛАЙН ФІНАНС» заборгованості в розмірі 16 895,83 грн. Підставою для відкриття цього виконавчого провадження став виконавчий напис № 104437 від 20.11.2020 року, накладений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинений з грубим порушенням норм чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 квітня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. від 20.11.2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 104437, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» заборгованості в розмірі 16 895,83 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 гривень.

Вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 8 500,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Фінансова Компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» подала апеляційну скаргу в якій просить рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 квітня 2024 року по справі № 712/11088/23 в частині стягнення витрат на оплату правничої допомоги скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог про стягнення витрат на оплату правничої допомоги в розмірі 8 500 грн. відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду в частині стягнення витрат на правничу допомогу є незаконним та необґрунтованим, таким, що винесене у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, неправильним дослідженням доказів та їх оцінки, а висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи.

Вважає, що підготовка заявника до звернення з позовною заявою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню не вимагала додаткового вивчення юридичної природи спірних правовідносин чи виконання значного обсягу юридичної і технічної роботи, доказів протилежного не надано. Скаржник зазначає, що дана справа є невеликої складності, вона є типовою та з усталеною судовою практикою.

Вказує, що зазначені представником витрати на професійну правничу допомогу не є співмірними, а саме: не відповідають складності справи; не є співмірними з часом витраченим адвокатом на надання відповідних послуг.

04 червня 2024 року на адресу Черкаського апеляційного суду від представника позивача адвоката Геращенко Л.Г. надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому остання просить рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10.04.2024 року у справі № 712/11088/23 залишити без змін, а апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» - залишити без задоволення.

У відзиві представник позивача вказує, що зміст апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції зведений до цитування норм ЦПК України щодо витрат на правничу допомогу та правових позицій ВС з даного приводу. Скаржник не навів конкретних доводів і не надав належних і допустимих доказів того, що заявлена позивачем до відшкодування сума витрат на професійну правничу допомогу не є співмірною складності справи, часу витраченому адвокатом на підготовку справи до розгляду, збору доказів, додатковому вивченню нормативної бази, яка регламентує спірні відносини.

Зазначається, що в даній апеляційній скарзі йдеться мова про відшкодування витрат на правничу допомогу ОСОБА_2 в сумі 12 000 грн., який ніколи не надавав такої допомоги позивачеві по справі № 712/10088/23.

Вважає, що рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10.04.2024 року у справі № 712/11088/23 про стягнення судових витрат на оплату правничої допомоги законне, обґрунтоване та яким не порушено норм матеріального та процесуального права.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає наступне.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції оскаржується в частині стягнення витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 8 500 грн., а тому рішення суду першої інстанції в іншій частині судом апеляційної інстанції не перевіряється відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України.

При розгляді справи судом встановлено, що відповідно до виконавчого напису від 20.11.2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 104437, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., було звернуто стягнення з ОСОБА_1 за кредитним договором 509502200 від 23.07.2019 року, укладеним з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 05/0820-01 від 05.08.2020 року, є ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС».

Стягнення заборгованості проводиться за період з 04.11.2020 року по 04.11.2020 року. Сума заборгованості становить 15 695,83 грн., з яких 4 499,50 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 8 329,76 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 2 866,57 грн. строкова заборгованість за штрафами і пені.

Згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. від 27.10.2021 року було відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» заборгованості в розмірі 16 895,83 грн.

Звертаючись в суд з даним позовом представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Геращенко Л.Г. в обґрунтування позовних вимог зазначила, що приватний нотаріус Горай О.С. не вчинив жодні дії, спрямовані на встановлення факту безспірності, не перевірив і не переконався, що заборгованість, яка стягується з ОСОБА_1 , за виконавчим написом № 104437 від 20.11.2020 року не є безспірною і що вона не підтверджена жодним із наданих стягувачем документом та суперечить законодавству.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості заявлених позивачем вимог, дійшовши до висновку, що позивачем надано достатньо доказів для задоволення позовних вимог та визнання виконавчого напису таким, який не підлягає виконанню, оскільки приватний нотаріус Горай О.С. при вчиненні виконавчого напису № 104437 від 20.11.2020 року не дотримався норм чинного законодавства.

Стягуючи з ТОВ «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 8 500 грн., суд першої інстанції врахував обсяг позовної заяви, кількість доказів та фактичних даних, які підлягали дослідженню адвокатом, а також наявність сталої судової практики у вирішенні аналогічних справ та дійшов до висновку про зменшення суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката до 8 500 грн., що відповідає вимогам розумності та співмірності, а також розрахунку наведеному в акті приймання-передачі послуг з правничої допомоги від 07.02.2024 року.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

У п. 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднано) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботи (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У ч. 3 ст. 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Тобто у ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Схожі за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 357/380/20, від 08 червня 2021 року у справі 550/936/18.

У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити не співмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на не співмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21).

Відповідно до вимог представника позивача адвоката Геращенко Л.Г. про стягнення судових витрат на правничу допомогу, останні становлять 15 000 грн.

Відповідач у відзиві заперечував проти розміру заявлених витрат на правничу допомогу посилаючись на те. що зазначений розмір є надмірним та не відповідає дійсному обсягу послуг, що надані адвокатом (а.с.57-61).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, представником позивача на підтвердження витрат на правничу допомогу була надано договір про надання правничої допомоги від 14.06.2023 року; додаткову угоду № 1 до договору про надання правничої допомоги б/н від 14.06.2023 року; акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги від 07.02.2024 року з видами послуг, загальна вартість яких складає 8500 грн.; квитанцію до прибуткового касового ордеру б/н від 07.02.2024 року про прийняття від ОСОБА_1 8500 грн.

Згідно акту приймання передачі послуг з правничої допомоги адвокат Геращенко Л.Г. надала ОСОБА_1 наступні види юридичних послуг а саме: ознайомлення з виконавчим провадженням № 67290938 від 27.10.2021 року з примусового виконання виконавчого напису № 104437 у приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П.; визначення з правовою позицією; надання консультації вартістю 1000 грн.; складання та надсилання адвокатського запису № 9 на ім`я приватного нотаріуса Горая О.С. вартістю 1000 грн.; складання та надсилання адвокатського запиту № 10 на адресу ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вартістю 1000 грн.; складання і подання приватному виконавцю виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. заяви про визначення поточного рахунку для здійснення видаткових операцій вартістю 1000 грн.; складання та подання до Соснівського районного суду м. Черкаси позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню вартістю 1500 грн.; складання та подання до Соснівського районного суду м. Черкаси клопотання про витребування доказів судом вартістю 500 грн.; складання та подання до Уманського міськрайонного суду Черкаської області відповіді на відзив вартістю 1500 грн.

З огляду на наявність заперечень відповідача проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу, беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом послуг, пропорційність задоволених вимог суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що сума 8500,00 грн. відповідає складності справи та обсягу робіт наданих адвокатом Геращенко Л.Г.

Апеляційний суд не погоджується з доводами скаржника щодо недотримання судом першої інстанції принципу пропорційності та критеріїв співмірності витрат на правничу допомогу, оскільки враховуючи сукупність обставин цієї конкретної справи, а саме: категорію справи, обсяги виконаної адвокатом роботи, види наданих адвокатом послуг, затрачений час на надання таких послуг, перевіривши доводи сторін, у тому числі заперечення відповідача щодо розміру заявлених до стягнення вимог, суд першої інстанції належним чином дослідив подані на підтвердження відповідних витрат докази, надав оцінку співмірності суми витрат зі складністю справи, відповідності цієї суми критеріям реальності, розумності розміру витрат та дійшов правильного і обґрунтованого висновку про часткове задоволення цієї вимоги.

Отже, зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони, що узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Аналізуючи обсяг дослідження доводів скаржника та їх відображення в рішенні суду першої інстанції, питання обґрунтованості висновків суду, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка переглядається, було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду, зводяться до незгоди з ним та необхідності здійснення переоцінки встановлених фактичних обставин.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи в оскаржуваній частині.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» слід залишити без задоволення, а рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 квітня 2024 рокув частині стягнення витрат на правничу допомогу залишити без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» залишити без задоволення.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 квітня 2024 рокув частині стягнення витрат на правничу допомогузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Судді