ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/2707/23 Номер провадження 22-ц/814/2271/24Головуючий у 1-й інстанції Морозов В.Ю. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Чумак О.В.,

суддів Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.,

за участю секретаря Галушко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 29 січня 2024 року, ухвалене суддею Морозовим В.Ю., по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (далі - ТОВ «ФК «Фінтраст Україна») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову позивач вказав, що 22 лютого 2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір № 5579938 про надання споживчого кредиту на загальну суму 14000,00 грн, зі строком кредиту на 360 днів. ТОВ «Авентус Україна» передано у власність ОСОБА_1 грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 .

У порушення взятих на себе зобов`язань ОСОБА_1 умови договору не виконувала, внаслідок чого їй нараховані відсотки за користування кредитом у сумі 53491,20 грн

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 умов договору, виникла заборгованість у сумі 67491,20 грн, яка складається з: 14000,00 грн тіло кредиту, 53491,20 грн - нараховані проценти.

29 травня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 29-05/2023-Ф, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає за плату, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників між ТОВ «Авентус Україна» і боржниками.

Відповідно до укладеного договору факторингу до ТОВ «Фінтраст Україна» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 5579938 від 22.02.2022 у сумі 50775,20 грн, яка складається з 14000,00 грн - сума кредиту; 36775,20 грн сума процентів за користування кредитом.

Крім того, позивачем ТОВ «Фінтраст Україна» нараховані відповідачці відсотки за 60 календарних днів за період з 22.11.2022 по 20.01.2023 в межах строку договору у сумі 16716,00 грн. відповідно до п. 1.5.1 договору за стандартною процентною ставкою 1,99% в день.

З наведених підстав просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у сумі 50775,20 грн, нараховані відсотки за 60 календарних днів 16716,20 грн, понесені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2147,20 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 29 січня 2024 року позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованість за договором № 5579938 в сумі 67491 грн 20 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» судовий збір у сумі 2147,20 грн та витрати на правову допомогу в сумі 10000,00 грн.

З рішенням суду не погодилася ОСОБА_1 таоскаржила його до апеляційного суду.

В апеляційній скарзі відповідачка просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Зазначає, що позивачем не доведено підтвердження сплати ціни продажу за договором факторингу.

Звертає увагу, що судом не досліджено та не перевірено факт відступлення права вимоги та виконання умов договору факторингу, а також факт передачі права вимоги саме за договором про надання споживчого кредиту № 5579938 від 22 лютого 2022 року.

Крім того позивачем не надано доказів відчуження коштів ТОВ «Авентус Україна» саме ОСОБА_1 .

Також рахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує отримання кредитних коштів, користування ними, укладення договору на умовах, які вказані позивачем.

Вважає, що судом першої інстанції не досліджено та не встановлено правомірність розміру нарахованих відсотків, а також період, за який кредитор здійснив нарахування.

Крім того, зазначає, що позивачем не заявлялося клопотання про компенсацію витрат на правничу допомогу.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, оскільки вважає його таким, що відповідає нормам матеріального і процесуального права.

Сторони в судове засідання не з`явились, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, позивач та його представник, які є учасниками системи «Електронний суд», на електронні адреси; відповідачці ОСОБА_1 вручено судовий виклик за адресою місця проживання, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення; також її представнику адвокату Губарєвій М.О., яка є учасником системи «Електронний суд», надіслано виклик до суду на електронну адресу. Від адвоката Губарєвої М.О. надійшло клопотання про розгляд справи у її та відповідачки відсутність. Клопотань про відкладення розгляду справи від учасників справи не надходило. Їх неявка не перешкоджає розгляду справи згідно ст.372 ЦПК Укрїни.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції встановив, що 22.02.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 5579938, згідно якого відповідачка отримала від позивача кредитні кошти у розмірі 14000,00 грн, зі строком кредиту на 360 днів, які перераховані ТОВ «Авентус Україна» на банківський картковий рахунок відповідачки № НОМЕР_1 .

Вказаний кредитний договір укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом №19-ОД від 05.01.2022, та розміщених на їх сайті https://creditplus.ua/ru/documents.

Відповідно п.1.3. договору сума кредиту складає 14000,00 грн.

Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту (17.02.2023) вказується в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до цього договору.

Відповідно до п.1.5.1 кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору.

Крім того місцевим судом встановлено, що за умовами договору факторингу від 29.05.2023 № 29.05/23-Ф, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав, або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пенею за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.

Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 29.05/23-Ф від 29.05.2023 ТОВ «Авентус Україна» відступлено, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» прийнято право вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором позики № 5579938 на загальну суму заборгованості 50775,20 грн.

Згідно розрахунку, наведеному у позовній заяві, ТОВ «Фінтраст Україна» нараховані відповідачці відсотки за 60 календарних днів за період з 22.11.2022 по 20.01.2023 в межах строку договору у сумі 16716,00 грн. відповідно до п. 1.5.1 договору за стандартною процентною ставкою 1,99% в день.

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 умов договору за нею утворилась заборгованість у сумі 67491,20 грн, яка складається з 14000 грн - тіло кредиту, 53491 грн 20 коп. - нараховані проценти (36775,20 грн сума процентів за користування кредитом, 16716,00 грн - відсотки за 60 календарних днів за період з 22.11.2022 по 20.01.2023 в межах строку договору відповідно до п. 1.5.1 договору за стандартною процентною ставкою 1,99% в день).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що між ТОВ «Авентус Україна» (далі Товариство) та ОСОБА_1 виникли зобов`язання за електронним договором споживчого кредиту № 5579938 від 22.02.2022.

Товариство виконало умови договору, надавши ОСОБА_1 кошти у сумі 14000,00 грн на умовах, передбачених вказаним договором.

ОСОБА_1 одержані від Товариства кошти у сумі 14000 грн не повернула, у зв`язку з чим за нею виникла заборгованість у загальній сумі 67491 грн 20 коп., що складається з тіла кредиту у сумі 14000 грн та 53491 грн 20 коп нарахованих процентів.

Оскільки за Договором факторингу № 29.05/23-Ф від 29.05.2023 ТОВ «Авентус Україна» відступило, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» прийняло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором позики № 5579938 на загальну суму заборгованості 50775,20 грн, місцевий суд дійшов висновку про стягнення вказаної суми боргу на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», а також 16716,00 грн нарахованих позивачем відсотків за 60 календарних днів (22.11.2022-20.01.2023) в межах строку договору, а всього 67491,20 грн.

Також районний суд дійшов висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2147,00 грн. та на правничу допомогу у сумі 10000 грн.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Отже, підписана відповідачем анкета-заява про приєднання разом із умовами та правилами банку складають укладений між сторонами у справі договір про надання кредиту у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно із ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або до інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частинами 1,2 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ч.1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до частини першої ст. 1049 ЦПК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги й заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи й підлягають установленню при ухваленні судового рішення (чч.1, 2 ст.77 ЦПК України ).

Згідно зі ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд першої інстанції правильно встановив, і з цим погоджується колегія суддів апеляційного суду, що договір № 5579938 від 22.02.2022 підписано ОСОБА_1 електронним підписом позичальника.

Електронний підпис позичальника відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки.

Підписанням вказаного договору ОСОБА_1 підтвердила, що вона ознайомлена на сайті https://creditplus.ua/ru/documents. з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачено ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.

Зазначене відповідає висновкам, наданим Верховним Судом у постановах від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 заперечує факт надання їй кредитних коштів у сумі 14000,00 грн. на виконання електронного договору №5579938 про надання споживчого кредиту від 22.02.2022.

Натомість зазначене спростовується довідкою ТОВ «Пейтек Україна» вих№20230606-1 ТОВ «Авентус Україна» від 06.06.2023, відповідно до якої 22.02.2022 09:00 здійснено перерахування коштів на платіжну картку клієнта НОМЕР_1 від ТОВ «Авентус Україна», на суму 14000,00 грн.

Вказана обставина також перевірена апеляційним судом в ході апеляційного розгляду.

Так, за клопотанням позивача ухвалою апеляційного суду від 15.08.2024 витребувано в АТ КБ «ПриватБанк» інформацію щодо підтвердження факту зарахування коштів 22.02.2022 на платіжну картку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , банком-емітентом якої є АТ КБ «Приватбанк», у сумі 14000,00 грн від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА».

За наданою на вказану ухвалу суду інформацією АТ КБ «ПриватБанк» щодо рахунків ОСОБА_1 (а.с. 104), на карту № НОМЕР_2 (IBAN НОМЕР_3 ) за 22.02.2022 здійснено переказ коштів на суму 14000,00 грн. Інформація про платника відсутня.

Отже факт укладення між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 електронного договору №5579938 про надання споживчого кредиту від 22.02.2022 та зарахування коштів на його виконання у сумі 14000,00 грн підтверджено належними і допустимими доказами та не спростовано відповідачкою.

Крім того в апеляційній скарзі відповідачка посилається на відсутність доказів сплати ціни продажу за договором факторингу; недослідження судом першої інстанції факту відступлення права вимоги та виконання умов договору факторингу та факту передачі права вимоги саме за договором про надання споживчого кредиту № 5579938 від 22.02.2022.

Натомість вказані доводи спростовуються дослідженими та проаналізованими місцевим судом доказами, доданими до позовної заяви в електронному вигляді до електронної справи, які роздруковані апеляційним судом з Електронного кабінету судді, досліджені та приєднані до матеріалів справи.

Зокрема, договором факторингу № 29.05/23-Фвід 29.05.2023 року, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», підтверджено перехід права грошової вимоги до ОСОБА_1 за електронним договором № 5579938 від 22.02.2022.

Також вказані обставини доведені актом прийому-передачі Реєстру боржників за вказаним договором від 29.05.2023; витягом з реєстру боржників, який є Додатком №1 до зазначеного договору факторингу, згідно якого загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за електронним договором № 5579938 від 22.02.2022 становить 50775,20 грн, що складається з суми заборгованості за основною сумою боргу 14000,00 грн, 36775,20 грн суми заборгованості за відсотками.

Доводи відповідачки про те, що судом першої інстанції не досліджено та не встановлено правомірність розміру нарахованих відсотків, а також період, за який кредитор здійснив нарахування, спростовуються наданим позивачем розрахунком заборгованості, який проведено відповідно до умов договору № 5579938 від 22.02.2022, що досліджені й проаналізовані місцевим судом, стороною відповідача не спростовано належними і допустимими доказами та сумнівів у колегії суддів не викликає.

Отже позивачем доведено факт укладення між ТОВ «Авентус» та ОСОБА_1 електронного договору № 5579938 від 22.02.2022, на виконання якого первісний кредитор ТОВ «Авентус Україна» передав ОСОБА_1 кошти у сумі 14000,00 грн, які не повернуті відповідачкою.

Також позивачем підтверджено і не спростовано стороною відповідача належними доказами розмір заборгованості відповідачки, який становить 67491,20 грн відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, а також розрахунку відсотків, що наведено в позовній заяві (а.с. 5).

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача ТОВ «Фінтраст Україна» суму заборгованості за кредитним договором № 5579938 від 22.02.2022 у сумі 67491,20 грн.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до незгоди з ухваленим рішенням, правильних висновків місцевого суду не спростовують. Тому не можуть бути підставами для скасування чи зміни рішення суду з наведених у ній мотивів.

Питання про судові витрати вирішено судом у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, згідно якої судовій збір у разі задоволення позову покладається на відповідача.

Враховуючи те, що позов задоволено місцевим судом у повному обсязі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача ТОВ «Фінтраст Україна» документально підтверджені судові витрати, а саме сплачений судовий збір в сумі 2147,20 грн.

Посилання відповідачки в апеляційній скарзі на те, що позивачем не заявлялося клопотання про компенсацію витрат на правничу допомогу безпідставні, оскільки така вимога заявлена у прохальній частині позовної заяви (а.с. 42).

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч.ч. 2, 3ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Суд першої інстанції правильно встановив, що між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та адвокатом Столітнім М.М. укладено договір про надання правової допомоги від 10.07.2023 №10/07-2023.

Відповідно до положень ч.8ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 зазначеного Закону).

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20.09.2018 суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Позивачем доведено належними і допустимими доказами факт надання позивачу ТОВ «Фінтраст Україна» адвокатом Столітнім М.М. правничої допомоги, її обсяг та вартість на суму 10000,00 грн., що відображено у звіті про надання правової допомоги згідно Договору №10/07-2923 від 10 липня 2023 року, які досліджено місцевим судом та перевірено судом апеляційної інстанції, тому судом обґрунтовано стягнуто з відповідачки на користь позивача суму вказаних витрат. Їх розмір є співмірним із складністю справи та наданим адвокатом послуг, витраченим часом на їх надання; відповідно, клопотання ОСОБА_2 про зменшення витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягає.

Суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, тому ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Висновки суду обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи.

Рішення суду прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Зважаючи на наведене апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до п. в) п. 4) ч. 1 ст. 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з: резолютивної частини із зазначенням: розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції .

В суді апеляційної інстанції позивач ТОВ «Фінтраст Україна» поніс витрати на правничу допомогу, надану по цій справі адвокатом Крюковою М.В. Розмір витрат, заявлених позивачем до відшкодування, становить 8000 грн. (а.с. 64-87).

Клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, надану позивачу в апеляційному суді, стороною відповідача до апеляційного суду не подавалося.

Разом з цим, враховуючи положення ст.ст. 133-141 ЦПК України, надані стороною позивача докази на підтвердження обсягу та розміру понесених витрат на правничу допомогу, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача 3000,00 грн. витрат на правничу допомогу, що буде обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, співмірним із складністю справи та наданими адвокатом послугами, витраченим часом на їх надання.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 29 січня 2024 року залишити без змін.

Сягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» витрати на правничу допомогу понесені при розгляді справи судом апеляційної інстанції в розмірі 3000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О.В. Чумак

Судді Ю.В. Дряниця

Л.І. Пилипчук