ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4877/24 Справа № 216/3254/22 Суддя у 1-й інстанції - Цимбалістенко О.В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів - Зубакової В.П.,Тимченко О.О.

секретар судового засідання Лідовська А.А.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради,

у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 січня 2024 року, яке ухвалено суддею Цимбалістенко О.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області (відомості щодо дати складання повного тексту рішення у справі відсутні),-

В С Т А Н О В И В

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про скасування рішення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради №333 від 18.09.2019 року в частині зняття з квартирного обліку ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та про поновлення позивача на квартирному обліку із збереженням часу перебування на обліку з моменту первинної реєстрації.

Рішенням виконавчого комітету районної у місті ради від 16.03.2011 № 130 позивач була взята на квартирний облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у зв`язку із проживанням на той час у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , з правом на позачергове отримання житла, як особа із числа дітей, позбавлених батьківського піклування.

18.09.2019 рішенням виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради № 333 позивача було знято з квартирного обліку у зв`язку із відсутністю реєстрації місця проживання у районі на підставі «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР», затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 № 470 (далі за текстом - Правила) та ст. 40 Житлового кодексу Української РСР.

За таких обставин ОСОБА_1 просила суд визнати незаконним і скасувати рішення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради №333 від 18.09.2019 року в частині зняття з квартирного обліку ОСОБА_1 та поновити її на квартирному обліку.

Рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 січня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано посиланням на ст. 40 Житлового кодексу України та п.п. 15 та 26 Постанови Ради міністрів УРСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 р. N 470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР», зокрема суд виснував, що оскаржене рішення виконавчого комітету є законним оскільки позивачка на момент зняття з квартирного обліку не була зареєстрована на території Центрально-Міського району протягом трьох років.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 адвокат Співак В.А. просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що чинне законодавство, зокрема, норми на які послався суд, не передбачають можливості зняття з квартирного обліку особи, яка не зареєстрована на території району міста. Пункт 15 Постанови Ради міністрів УРСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 р. N 470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» регулює питання взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, а не зняття з обліку. Наголошує, що відповідні Правила взагалі не ставлять в залежність постановку на квартирний облік або зняття з нього від наявності відповідної реєстрації місця проживання.

У відзиві на апеляційну скаргу представник виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради просив апеляційн скагу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін як законне і обгрунтоване.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_2 , який підтримав відзив на апеляційну скаргу, заперечив проти задоволення апеляційної скарги, та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає.

Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення сторін, і неправильно витлумачив застосований закон.

У зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, та неправильним застосуванням норм матеріального права оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Також суд апеляційної інстанції має змінити розподіл судових витрат.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами даної цивільної справи, Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2001 року, за невиконання батьківських обов`язків батька позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 позбавлено батьківських прав щодо детей, зокрема й щодо неї.

Розпорядженням Криворізької районної державної адміністрації від 15.09.2001 року №541-р, позивач була влаштована до державного дитячого закладу у зв`язку зі смертю матері та тим, що її батько, ОСОБА_4 відповідно до рішення суду позбавлений батьківських прав.

Рішенням виконавчого комітету районної у місті ради від 16.03.2011 № 130 ОСОБА_1 взята на квартирний облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у зв`язку із проживанням на той час у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , з правом на позачергове отримання житла, як особа із числа дітей, позбавлених батьківського піклування.

18.09.2019 рішенням виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради № 333 ОСОБА_1 було знято з квартирного обліку у зв`язку із відсутністю реєстрації місця проживання у районі на підставі «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР», затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 № 470 та ст. 40 Житлового кодексу Української РСР.

Отже підставою зняття позивачки ОСОБА_1 з квартирного обліку в цьому оскарженому рішення зазначено «у зв`язку з відсутністю реєстрації місця проживання в районі».

Проте, згідно до ч.2 статті 40 Житлового Кодексу України громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках:

1) поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення;

1-1) одноразового одержання за їх бажанням від органів державної влади або органів місцевого самоврядування грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення у встановленому порядку;

2) Пункт 2 частини другої статті 40 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 5-р(II)/2022 від 22.06.2022 виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту;

3) припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими актами законодавства України;

4) засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців;

5) подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік.

Отже, такої підстави як відсутність реєстрації місця проживання в районі норми Житлового Кодексу України не передбачають.

Згідно до п. 26 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР , затверджених Постановою Ради міністрів УРСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 р. N 470 громадяни перебувають на квартирному обліку до одержання

жилого приміщення, за винятком випадків, передбачених у цьому

пункті.

Громадяни знімаються з квартирного обліку у випадках:

1) поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення;

2) виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту;

3) припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, Житловим кодексом УРСР, пунктом 29 цих Правил та іншими актами законодавства Української РСР;

4) засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців, заслання або вислання;

5) подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік;

6) скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; Пункт 26 доповнено підпунктом 6 згідно з Постановою КМ N 861 ( 861-2016-п ) від 23.11.2016\

7) одноразового отримання від органів державної влади абоорганів місцевого самоврядування грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення.

Отже, вказані Правила також не передбачають підстави для зняття з квартирного обліку відсутність реєстрації в районі.

Колегія суддів звертає увагу , що п. 2 ч.2 ст. 40 ЖК - виїзд на постійне місце проживання до іншого населеного пункту, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 5-р(II)/2022 від 22.06.2022.

Встановлення обставин, при яких позивачка як особа, позбавлена батьківського піклування приймалася в 2011 році на квартирний облік, до аналізу яких вдався суд першої інстанції, не є предметом даного позову і не мають правового значення з огляду на підставу зняття в 2019 році з квартирного обліку позивачки, зазначену в оскарженому рішення відсутність реєстрації в районі, а не будь-які інші підстави, визначені законом.

До того ж фактичних обставин щодо подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік рішенням суду не встановлено.

За таких обставин позовні вимоги про скасування рішення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради №333 від 18.09.2019 року в частині зняття з квартирного обліку ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також похідні позовні вимоги про поновлення позивача на квартирному обліку із збереженням часу перебування на обліку з моменту первинної реєстрації підлягають задоволенню.

Відповідно до п.8 ч.2 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Оскільки позов ОСОБА_1 задоволено, то з відповідача на її користь за подання позову підлягає відшкодуванню сплачений судовий збір в сумі 992,40 грн. та за подання апеляційної скарги 1488,60 грн, тобто всього 2481, 00 грн.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу, розмір яких в позові зазначено в сумі 70 000 грн., а в апеляційній скарзі за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в сумі 31 000 грн. представником позивача до матеріадів цивільної справи надано копія ордеру, копію договору про надання професійної правничої допомоги, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Разом з тим не долучено акт виконаних робіт, немає жодних квитанцій про сплату витрат за правничу допомогу. В орієнтовному розрахунку суми витрат на правову допомогу, який міститься в апеляційній скарзі зазначено такі види послуг адвоката як аналіз рішення суду першої інстанції на предмет доцільності оскарження (3000 грн.), підготовка та направлення апеляційної скарги (7000 грн.) складання заяви з процесуальних питань (3000 грн.) , участь адвоката у судовому засіданні (2000 грн) і окреме прибуття до cуду (1000грн) тощо. До суду апеляційної інстанції адвокат позивача не прибула.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Враховуючи, складність справи, відсутність акту виконаних робіт неможливість у зв`язку з цим оцінити час, потрачений адвокатом на виконані ним роботи та під час розгляду справи у суді, колегія суддів, дійшла висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на правову допомогу частково у розмірі 5000,00 грн., що є співмірними з наданим адвокатом обсягом послуг, які відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Керуючись ст.ст. 141, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 січня 2024 скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Скасувати рішення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради №333 від 18.09.2019 року в частині зняття з квартирного обліку ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Поновити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на квартирному обліку із збереженням часу перебування на обліку з моменту первинної реєстрації.

Стягнути з виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради на користь ОСОБА_1 судовий збір за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанцій 2481, 00 грн. та на відшкодування витрат на правову допомогу 5000 грн.

В решті вимог про відшкодування судових витрат відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 липня 2024 року.

Головуючий

Судді