Житомирський апеляційний суд
Справа №274/1686/23 Головуючий у 1-й інст. Зосименко О. М.
Категорія 8 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Антоневської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 274/1686/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вилучення автомобіля, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 9 квітня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Зосименка О.М.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив усунути перешкоди для виконання ним вимог статті 95 Митного кодексу України, шляхом вилучення у відповідача автомобіля марки Volkswagen Passat, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , та передати вказаний транспортний засіб йому для виконання вимог статті 95 Митного кодексу України.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, зазначив, що 4 червня 2018 року він ввіз на територію України вказаний автомобіль. Відповідно до положень статті 95 Митного кодексу України він зобов`язаний був здійснити розмитнення цього транспортного засобу протягом десяти днів, або ж вивезти його за межі України.

Позивач вказує, що з метою розмитнення автомобіля звернувся за допомогою до ОСОБА_2 й передав останньому автомобіль марки Volkswagen Passat, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 . Цей транспортний засіб перебуває у відповідача й до теперішнього часу. Місце проживання останнього та місцезнаходження автомобіля позивачу не відомо. На його дзвінки відповідач не відповідає.

ОСОБА_1 стверджує, що ОСОБА_2 незаконно утримує даний транспортний засіб, у зв`язку з чим він фактично позбавлений можливості виконати вимоги Митного кодексу України.

Виходячи із наведеного, просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 9 квітня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням цього ж суду від 17 липня 2024 року стягнуто із позивача на користь ОСОБА_2 3500 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції вийшов за межі позову та ухвалив рішення відносно вимог, які не були заявлені ним. Вважає, що суд самостійно змінив підстави та вимоги позову, чим порушив його право на судовий захист.

Так, на думку позивача, питання щодо права власності, яке досліджувалось судом, не стосувалось даної справи, оскільки предметом розгляду є усунення перешкод у виконанні ним вимог статті 95 Митного кодексу України.

Також зазначає, що висновок суду щодо користування ним автомобілем Volkswagen Passat здійснювалося на підставі довіреності, не відповідає дійсності. Вказана обставина не була судом перевірена та досліджена. Наголошує на тому, що про існування довіреності йому не було відомо.

Звертає увагу на те, що відповідач у своєму відзиві на позовну заяву не навів жодних заперечень щодо фактів та доводів, викладених у позовній заяві, проте суд проігнорував вказану обставину та ухвалив рішення, яке не стосується підстав та предмету позову.

Зазначає, що суд не надав належної оцінки факту протиправного заволодіння відповідачем цим транспортним засобом й залишив поза увагою ту обставину, що внаслідок протиправних дій відповідача він позбавлений можливості виконати вимоги статті 95 Митного кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 12 листопада 2018 року заступником начальника начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Житомирської митниці ДФС Мірошніченком М.І. винесено постанову в справі про порушення митних правил №2397/10100/18, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8 500 грн. (а.с.72-74).

У вказаній постанові встановлено, що 4 червня 2018 року громадянином України ОСОБА_1 через зону діяльності Житомирської митниці ДФС в митному режимі «транзит» ввезено на митну територію України транспортний засіб марки Volkswagen Passat, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , однак останній транспортний засіб за межі митної території України не вивіз, до митного органу не доставив, тим самим перевищив більше ніж на десять діб встановлений статтею 95 Митного кодексу України строк доставки транспортного засобу до митного органу призначення.

Постановою державного виконавця Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Тимощук О.В. від 04 вересня 2019 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання постанови №2397/10100/18, виданої 12 листопада 2018 року Житомирською митницею ДФС, про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в сумі 8 500,00 грн. (а.с. 60).

В судовому засіданні була досліджена цивільна справа №274/1743/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування вказаного автомобіля. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 27 січня 2022 року, яке залишене без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 1 березня 2023 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено. Під час розгляду даної справи судом встановлено, що позивач користувався цим автомобілем на підставі довіреності, строк дії якої встановлений до 29 травня 2021 року.

Відповідно до положень частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У статті 15 ЦК України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивач не набув речового права на вказаний автомобіль. На час звернення до суду з даним позовом він не мав права користуватися цим транспортним засобом на законних підставах, відтак відсутні підстави стверджувати про те, що у спірних правовідносинах були порушені права та інтереси ОСОБА_1 .

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 9 квітня 2024 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: