Справа №443/1507/24
Провадження №2/443/671/24
РІШЕННЯ

іменем України

13 листопада 2024 року Жидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

представника позивача адвоката Яременка І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа територіальна громада села Юшківці в особі Ходорівської міської ради Львівської області про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Жидачівського районного суду Львівської області із позовом, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , право на земельну частку (пай) на території Дев`ятниківської сільської ради, площею 1,74 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №067638 від 10.12.1995 року, виданого на підставі рішення II сесії Дев`ятниківської сільської ради від 21.09.1994 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №198.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її свекор ОСОБА_5 , після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) на території Дев`ятниківської сільської ради, площею 1,74 умовних кадастрових гектари, належне померлому на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №067638 від 10.12.1995 року. Згідно довідки виконавчого комітету Ходорівської міської ради № 32 від 29.04.2024 року, ОСОБА_5 дійсно постійно проживав і був зареєстрований в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . По даних виконкому Ходорівської міської ради у виконкомі Дев`ятниківської сільської ради заповіту від ОСОБА_5 не посвідчувалось. До дня смерті і на день смерті разом із ним була зареєстрована і постійно проживала дружина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_9. Зазначає, що оскільки ОСОБА_6 проживала із своїм чоловіком ОСОБА_5 на час його смерті, не заявляла про відмову від спадщини та вступила в управління та володіння спадковим майном, то вважалася такою, що фактично її прийняла, однак юридично спадщину вона не оформила.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її свекруха ОСОБА_6 , після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) на території Дев`ятниківської сільської ради, площею 1,74 умовних кадастрових гектари, що вона фактично успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_5 , згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №067638 від 10.12.1995 року. Згідно довідки виконавчого комітету Ходорівської міської ради № 33 від 29.04.2024 року, ОСОБА_6 дійсно постійно проживала і була зареєстрована в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 . По даних виконкому Ходорівської міської ради у виконкомі Дев"ятниківської сільської ради 15.10.1999 року за №20 посвідчено заповіт ОСОБА_6 в користь сина ОСОБА_4 . Окрім ОСОБА_4 , інших спадкоємців за заповітом чи осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, не було. ОСОБА_4 займався похороном своєї матері ОСОБА_6 та прийняв спадщину після її смерті, вступивши в управління та володіння спадковим майном у піврічний термін, однак юридично спадкові права він не оформляв.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її чоловік ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) на території Дев`ятниківської сільської ради, площею 1,74 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №067638 від 10.12.1995 року, що він фактично успадкував після с смерті своєї матері ОСОБА_6 , але юридично не оформив. Згідно довідки Новороздільської міської ради № 2183 від 29.05.2024 року, ОСОБА_4 дійсно був зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 . із 09.09.1986 року. Знятий з реєстрації 14.02.2004 року у зв`язку із смертю. На дату смерті з ним були зареєстровані: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_7 . Зазначає, що крім неї, спадкоємцями першої черги спадкування за законом є також діти покійного ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , однак вони спадщину не прийняли у жоден із передбачених законом способів та на неї не претендують. Натомість, вона спадщину після смерті свого чоловіка прийняла, оскільки проживала із ним постійно на час відкриття спадщини та не відмовлялася від спадкового майна, однак юридично спадщину вона не оформила.

Вона звернулася в Новороздільську державну нотаріальну контору з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , однак нотаріус відмовив у зв`язку з відсутністю у позивачки оригіналу правовстановлюючого документа на земельні частку (пай) на території Дев`ятниківської сільської ради, що належала батькові спадкодавця ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якого була його дружина - ОСОБА_6 , яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав, спадкоємцем якої був її син - ОСОБА_4 , який спадщину прийняв, але юридично не оформив.

За таких обставин вона змушена звертатися до суду з вимогою про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 04.09.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 02.10.2024 року в порядку витребування доказів зобов`язано Жидачівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в особі керівника в строк до 18 жовтня 2024 року надати до Жидачівського районного суду Львівської області: належним чином завірену копію актового запису про смерть ОСОБА_5 , зареєстрованого в АДРЕСА_1, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ; належним чином завірену копію актового запису про шлюб ОСОБА_5 , зареєстрованого в АДРЕСА_1, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9, зареєстрованої в АДРЕСА_1, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

07.10.2024 року начальником Жидачівськго відділу державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Луценко Г. надіслано копії актових записів.

Ухвалою від 23.10.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її розгляд по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, з мотивів, викладених у такому, просив позов задоволити.

Відповідач - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, 16.09.2024 року подала заяву, згідно якої просить розглянути справу без її участі. Позовні вимоги визнає та не заперечує проти ухвалення рішення на користь позивачки, наслідки визнання позову, передбачені ст.206 ЦПК України їй зрозумілі.

Відповідач - ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, 16.09.2024 року подала заяву, згідно якої просить розглянути справу без її участі. Позовні вимоги визнає та не заперечує проти ухвалення рішення на користь позивачки, наслідки визнання позову, передбачені ст.206 ЦПК України їй зрозумілі.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав заяву, згідно якої просить розглянути справу без участі їхнього представника та винести рішення за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини і вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено наступні обставини.

Як видно із актового запису про одруження №14, 14.12.1962 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с.62).

Згідно свідоцтва про одруження виданого повторно серія НОМЕР_1 , 10.05.1975 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_11 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.9).

Як вбачається з копії паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.6-7), остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , з 09.09.1986 року.

ІНФОРМАЦІЯ_10 помер ОСОБА_5 , що підтверджується копіє актового запису про смерть №8 від 04.03.1996 року (а.с.61).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) на території Дев`ятниківської сільської ради, площею 1,74 умовних кадастрових гектари, належне померлому на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №067638 від 10.12.1995 року (а.с.19).

Згідно довідки виконавчого комітету Ходорівської міської ради № 32 від 29.04.2024 року, ОСОБА_5 дійсно постійно проживав і був зареєстрований в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_10 . По даних виконкому Ходорівської міської ради у виконкомі Дев`ятниківської сільської ради заповіту від ОСОБА_5 не посвідчувалось. До дня смерті і на день смерті разом із ним була зареєстрована і постійно проживала дружина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с.71).

Оскільки заповіту ОСОБА_5 не залишив, то спадкування відбулося за законом.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК України (1963 року), у тому числі щодо прийняття спадщини, спадкоємців за заповітом і за законом.

Стаття 529 ЦК УРСР 1963 року визначає, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Судом на підставі досліджених письмових доказів встановлено, що єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_10 була його дружина - ОСОБА_6 .

Згідно ст.549 ЦК УРСР 1963 року, діями, що свідчать про прийняття спадщини є: фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном або подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

ОСОБА_6 спадщину за законом після смерті свого чоловіка - ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_10 , фактично прийняла, оскільки вступила в управління і володіння спадковим майном (ст.549 ЦК УРСР 1963 року), однак юридично своїх спадкових прав не оформила,що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру №77351339 від 17.06.2024 року, де відсутня інформація про зареєстровані спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_10 (а.с.11).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла свекруха позивачки ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 , виданим Дев"ятниківською сільською радою Жидачівського району Львівської області від 09.01.2001 року (а.с.12).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) на території Дев`ятниківської сільської ради, площею 1,74 умовних кадастрових гектари, що вона фактично успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_5 , згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №067638 від 10.12.1995 року (а.с.19).

За життя ОСОБА_6 , 15.10.1999 було складено заповіт, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Дев`ятниківської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за №20, згідно якого остання заповіла усе своє майно синові - ОСОБА_4 (а.с.14).

Згідно довідки виконавчого комітету Ходорівської міської ради № 33 від 29.04.2024 року, ОСОБА_6 дійсно постійно проживала і була зареєстрована в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 . По даних виконкому Ходорівської міської ради у виконкомі Дев"ятниківської сільської ради 15.10.1999 року за №20 посвідчено заповіт ОСОБА_6 в користь сина ОСОБА_4 . Син - ОСОБА_4 , дійсно займався похороном своєї матері, прийняв спадщину після смерті матері - ОСОБА_6 , вступивши в управління спадковим майном у піврічний термін після її смерті (а.с.13).

Судом також встановлено, що крім ОСОБА_4 , інших спадкоємців за заповітом чи осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , не було

Згідно ст.549 ЦК УРСР 1963 року, діями, що свідчать про прийняття спадщини є: фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном або подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

ОСОБА_4 спадщину за заповітом після смерті своєї матері - ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично прийняв, оскільки вступив в управління і володіння спадковим майном (ст.549 ЦК УРСР 1963 року), однак юридично своїх спадкових прав не оформив, що підтверджується також інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №77351383 від 17.06.2024, де відсутня інформація про зареєстровані спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.15).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер чоловік позивачки ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 , виданим Новороздільським відділом РАГС Львівської області від 18.02.2004 року (а.с.16).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) на території Дев 'ятниківської сільської ради, площею 1,74 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №067638 від 10.12.1995 року, що він фактично успадкував після смерті своєї матері ОСОБА_6 , але юридично своїх спадкових прав останній не оформив.

Згідно довідки Новороздільської міської ради № 2183 від 29.05.2024 року, ОСОБА_4 дійсно був зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 . із 09.09.1986 року. Знятий з реєстрації 14.02.2004 року у зв`язку із смертю. На дату смерті з ним були зареєстровані: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.17).

Судом також встановлено, що на випадок своєї смерті ОСОБА_4 заповіту не залишав, а тому спадкування відбулося за законом.

Відповідно до положень ст. ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Судом на підставі досліджених письмових доказів встановлено, що крім позивачки спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 були його доньки - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , спадщину за законом після смерті свого батька - ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 не прийняли та на неї не претендують, що підтверджується також поданими ними письмовими заявами (а.с.38, 43).

Натомість, ОСОБА_1 спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 прийняла, оскільки проживала із ним постійно на час відкриття спадщини та не відмовлялася від спадкового майна, однак юридично спадщину вона не оформила, що підтверджується також інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №77351312 від 17.06.2024, де відсутня інформація про зареєстровані спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.18).

З метою оформлення права власності на спадкове майно, а саме на земельну частку (пай) розміром 1,74 умовних кадастрових гектарів на території Дев`ятниківської сільської ради Жидачівського району Львівської області, позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Однак, постановою державного нотаріуса Новороздільської ДНК Львівської області Шолок О.Я. №369/02-31 від 17.06.2024 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка - ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на земельну частку (пай), що знаходиться на території Дев`ятниківської сільської ради, що належить ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину після якого прийняла, але не оформила його дружина - ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.21).

Вирішуючи даний спір суд виходить з такого.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296,1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України, належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

Крім того, п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за законом щодо спадкового майна.

Враховуючи зазначені норми ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7та листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-IV право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Позивачка стверджує, що оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно втрачено.

Доказом того, що покійний ОСОБА_5 отримав право на середню земельну частку (пай), маючи Сертифікат на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №067638, зареєстрованого 10.12.1995 року, реєстраційний номер 198, площа земельної ділянки - 1,74 умовних кадастрових гектарів. Підстава для видачі сертифіката рішення ІІ сесії Дев`ятниківської сільської ради від 21.09.1994 року, є довідка відділу №5 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Львівській області (а.с.19).

Інші правовстановлюючі документи, які б посвідчували право власності або право користування земельними ділянками для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Жидачівського району за ОСОБА_5 у відділі не зареєстровано.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом положень ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку та в інший спосіб такі перешкоди не можуть бути усунуті.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину, зокрема у зв`язку із тим, що у неї відсутні правовстановлюючі документи на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташовані на території Дев`ятниківськоїсільської ради Стрийського району Львівської області..

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , право на земельну частку (пай) на території Дев`ятниківської сільської ради, площею 1,74 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №067638 від 10.12.1995 року, виданого на підставі рішення II сесії Дев`ятниківської сільської ради від 21.09.1994 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №198.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21 листопада 2024 року.

Головуючий суддя С.І. Сливка