Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/6693/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.11.2024 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання Роман К.С., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Орган опіки та піклування Виноградівської міської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідачки ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Орган опіки та піклування Виноградівської міської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 07 липня 2023 року між позивачем та відповідачкою ОСОБА_2 (прізвище до укладення шлюбу - ОСОБА_2 ) було укладено шлюб, який зареєстровано Виноградівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Берегівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 та зроблено актовий запис № 171. Від шлюбу мають дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Протягом останнього року стосунки між сторонами поступово погіршувалися. В результаті чого між сторонами зникло взаєморозуміння. У позивача та відповідачки різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Подружні відносини між сторонами припинилися, вони стали чужими людьми. Позивач з відповідачкою проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Саме тому позивач дійшов до висновку про те, що подальше збереження шлюбу є недоцільним і такий необхідно розірвати. Строк на примирення просить не надавати, оскільки спільні відносини з відповідачкою повністю припинені, а їх відновлення є неможливим.

Разом із позовною вимогою про розірвання шлюбу позивач просить суд визначити місце проживання сина ОСОБА_4 разом з ним та вказує, що має можливість забезпечити належні умови проживання для дитини, повною мірою займатися вихованням дитини, дати освіту та добробут. Наміру перешкоджати відповідачці в здійсненні її прав та обов`язків щодо сина він не має. Мати дитини самоусунулась від виховання та утримання сина, життям його не цікавиться, зв`язків з дитиною не підтримує.

Позивач здійснює постійний догляд за сином та самостійно здійснює його виховання, є єдиним піклувальником дитини та за для захисту своїх прав як одинокого батька та прав дитини, просить в судовому порядку встановити факт, що має для нього юридичне значення - що він, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 самостійно виховує та утримує дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач в підготовче засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність.

Відповідачка будучи належним чином, своєчасно повідомленою про день, час та місце розгляду справи, в підготовче засідання з невідомих суду причин не з"явилася, однак подала до суду письмову заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у її відсутність, проти вимог позивача не заперечує.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Виноградівської міської ради в підготовче судове засідання також не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та подав висновок органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дитини сторін.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе у підготовчому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07 липня 2023 року у Виноградівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Берегівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за актовим записом № 171, про що видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 07.07.2023.

У сторін народилася одна дитина - син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 07.07.2023.

Спільне подружнє життя у сторін не склалося. Різні характери та погляди на сімейне життя призвели до розпаду сім`ї. Між ними відсутнє взаєморозуміння.

На даний час сторони проживають окремо.

Шлюб сторін носить формальний характер.

Позивач остаточно визначився і зберегти шлюб не бажає. Наполягає на розірванні шлюбу.

Відповідачка на розірвання шлюбу згідна.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.

У відповідності із ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сім`ї носить стійкий характер, сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та інтересам їх малолітньої дитини, що має істотне значення, а відтак, позовні вимоги по розірвання шлюбу слід задовольнити.

Щодо позовної вимоги про визначення місця проживання дитини суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Відповідно до ч.3 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до положень ч. 4 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Як встановлено з матеріалів справи дитина сторін - син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з батьком, позивачем по справі ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , де йому створено всі необхідні умови для виховання, розвитку та навчання.

Принципом 6 «Декларації прав дитини» від 20 листопада 1959 року визначено, що дитина для повного і гармонійного розвитку особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, окрім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Судом встановлено, що позивач має постійне місце проживання, займається підприємницькою діяльністю, має стабільний дохід, утримує дитину матеріально, спиртні напої не вживає, аморальний спосіб життя не веде.

Позивач самостійно займається вихованням та утриманням дитини, забезпечує сина матеріально та піклується про нього, має житло, в якому створені належні умови для проживання та розвитку дитини. Позивач, як батько належним чином виконує свої батьківські обов`язки, забезпечує сина усім необхідним, проявляє батьківську турботу, піклується про його фізичний та духовний розвиток, цікавиться станом здоров`ям та успіхами, виявляє інтерес до його внутрішнього світу. Тобто з боку позивача відсутні виключні обставини, які б унеможливлювали проживання дитини разом з ним, чи негативно впливали на її виховання та розвиток.

Відповідачка, мати дитини проживає окремо від сім`ї за адресою: АДРЕСА_2 , самоусунулась від виховання та утримання сина ОСОБА_4 , життям його не цікавиться, зв`язків з дитиною не підтримує.

Аналізуючи вищенаведені обставини та враховуючи вимоги норм сімейного законодавства, належні умови проживання за місцем проживання батька, що сприяють розвитку і належному вихованню дитини, суд вважає доцільним визначити місце проживання дитини сторін - сина ОСОБА_4 з батьком, що повністю відповідає інтересам дитини.

Щодо вимоги про встановлення факту самостійного виховання та утримання позивачем малолітньої дитини, суд зазначає наступне.

Верховним Судом України звернуто увагу на те, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Перелік юридичних фактів, підвідомчих встановленню в судовому порядку, наводиться в ст. 315 ЦПК України не є вичерпним.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до роз`яснень, що викладені в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Касаційний цивільний суд Верховного Суду у справі № 363/214/17-ц від 22.08.2018, прийшов до висновку, що перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Даний факт, є юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав та можливість безперешкодної реалізації особистих прав позивача.

Встановлення місця проживання дитини сторін разом із батьком, та встановлення факту перебування сина ОСОБА_4 на особистому утриманні позивача, необхідно з метою захисту прав та інтересів позивача та дитини та прав як батька, у тому числі, переміщення разом з дитиною без нотаріальної згоди матері тощо.

Іншого позасудового порядку встановлення даного факту, передбаченого законом, немає.

Таким чином з матеріалів справи встановлено, що дитина сторін - син ОСОБА_4 , перебуває на самостійному вихованні та повному майновому утриманні свого батька, позивача по справі ОСОБА_1 , у зв`язку з чим вимога позивача підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 141, 223, 259, 263-265, 315, 316, 318-319 ЦПК України, Постановою ПВС України від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" із змінами і доповненнями, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задоволити.

Шлюб, укладений 07 липня 2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований у Виноградівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Берегівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за актовим записом № 171 - розірвати.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити на утриманні та самостійному вихованні батька, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 ;

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 самостійно виховує та утримує дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 21.11.2024.

ГоловуючийТ. Ю. Левко