ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

26 червня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/8102/23

Головуючий у першій інстанції - Карпусь І. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/854/24

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої-судді: Шитченко Н.В.,

суддів: Висоцької Н.В., Онищенко О.І.,

із секретарем: Зіньковець О.О.,

позивач: Перший заступник керівника Чернігівської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Ніжинської міської ради Чернігівської області,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12 квітня 2024 року у справі за позовом першого заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Ніжинської міської ради Чернігівської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу та застосування наслідків недійсності,

місце ухвалення судового рішення - м. Ніжин,

дата складання повного тексту рішення суду першої інстанції - 15 квітня 2024 року.

У С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року перший заступник керівника Чернігівської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Ніжинської міської ради звернувся з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просив визнати недійсним договір купівлі-продажу від 03 травня 2023 року транспортного засобу TOYOTA CAMRY, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , укладений між відповідачами, та застосувати наслідки недійсності правочину.

Мотивуючи заявлені вимоги, прокурор зазначав, що слідчим управлінням ГУНП в Чернігівській області розслідувалося кримінальне провадження за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України. У ході досудового розслідування 28 квітня 2023 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02 травня 2023 року накладено арешт на рухоме і нерухоме майно ОСОБА_1 , зокрема, і на транспортний засіб TOYOTA CAMRY. Проте 03 травня 2023 року ОСОБА_1 продав належний йому автомобіль своєму 19-річному сину, ОСОБА_2 , що засвідчено відповідним договором купівлі-продажу. Позивач вважає спірний договір фіктивним і таким, що порушує законні права Ніжинської міської ради, оскільки не направлений на реальне настання правових наслідків, обумовлених договором купівлі-продажу, а на фіктивний перехід права власності на транспортний засіб з метою приховання цього майна від наступного звернення стягнення у рахунок виконання вироку суду про конфіскацію майна.

Наголошував, що ОСОБА_1 , який відчужив майно на користь свого сина після оголошення йому підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України, усвідомлюючи можливі наслідки у вигляді конфіскації майна і відшкодування шкоди, завданої злочином, діяв очевидно недобросовісно та зловживав правами щодо Ніжинської міської ради, уникаючи матеріальної відповідальності, оскільки відповідач підозрюється у спричиненні збитків місцевому бюджету на загальну суму 937 959,28 грн. Інше майно, за рахунок якого можна було б відшкодувати завдані злочином збитки, у ОСОБА_1 відсутнє.

Указував, що незважаючи на очевидність порушення інтересів держави та спрямованість оспорюваного правочину на уникнення виконання ухвали про арешт майна, Ніжинська міська рада, будучи належним чином обізнаною про наявність спірних правовідносин, маючи достатність розумного часу для вжиття заходів, спрямованих на визнання договору купівлі-продажу недійсним, відповідних дій не здійснила, що зумовило необхідність звернення прокурора з цим позовом.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду від 13 грудня 2023 року накладено арешт на транспортний засіб TOYOTA CAMRY, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно з договором купівлі-продажу від 03 травня 2023 року належить ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 103-104).

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 12 квітня 2024 року позов першого заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Ніжинської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору та застосування наслідків недійсності задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу № 7443/2023/3797279 від 03 травня 2023 року транспортного засобу марки TOYOTA, модель CAMRY, 2008 року виготовлення, укладений між відповідачами. Скасовано реєстрацію транспортного засобу марки TOYOTA, модель CAMRY, 2008 року виготовлення, за ОСОБА_2 , проведену 03 травня 2023 року в ТСЦ МВС № 7443 РСЦ ГСЦ МВС у Чернігівській області. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Заходи забезпечення позову, вжиті згідно з ухвалою Ніжинського міськрайонного суду від 13 грудня 2023 року у виді накладення арешту на транспортний засіб «ТОYОТА CAMRY», державний номерний знак НОМЕР_1 , продовжують діяти протягом 90 днів з дня набрання рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

В апеляційній скарзі, поданій через представника - адвоката Лугового О.Є., відповідачі, посилаючись на незаконність і необґрунтованість судового рішення через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність наведених у рішенні висновків фактичним обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування матеріальних норм, просять скасувати судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції, пославшись у рішенні про завдання Ніжинській міській раді майнової шкоди у розмірі 980 119,35 грн, проігнорував приписи ч. 1 ст. 62 Конституції України, за якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Зазначають, що суд взяв до уваги лише суб`єктивну думку прокурора, викладену в обвинувальному акті. За повідомленням Ніжинської міської ради ОСОБА_1 не має перед органом місцевого самоврядування заборгованості, відповідних судових рішень про стягнення з ОСОБА_1 коштів не надходило, тобто, у справі відсутні докази заподіяння відповідачем збитків органу місцевого самоврядування.

Вважають помилковим висновок районного суду про укладення фраудаторного правочину з посиланням на правові позиції Верховного Суду, наведені у постановах від 02 листопада 2022 року у справі № 735/6676/20 та від 05 квітня 2023 року у справі № 523/17429/20. Чинним законодавством України не передбачено такої підстави виникнення зобов`язання, як оголошення особі підозри.

Наголошують на хибності висновку суду першої інстанції щодо відмови Ніжинської міської ради у підтриманні позовних вимог прокурора, зазначаючи, що орган місцевого самоврядування лише надав суду заяву про те, що заборгованість ОСОБА_1 перед ним станом на 09 квітня 2024 року відсутня, тобто, відповідач шкоди органу місцевого самоврядування не завдав.

Звертають увагу суду на те, що в ході дослідження реєстру матеріалів досудового розслідування встановлено відсутність в ньому постанови прокурора від 29 червня 2023 року про розголошення відомостей досудового розслідування, у зв`язку з чим всі надані прокуратурою письмові матеріали не можуть вважатись належними доказами у цій цивільній справі. Крім того, надані позивачем матеріали не засвідчені в установленому порядку, зокрема, без дотримання п. 8 наказу МЮУ № 1000/5 від 16 червня 2015 року «Про затвердження Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях».

У наданому відзиві Чернігівська обласна прокуратура вважає доводи та мотиви апеляційної скарги необґрунтованими, у зв`язку з чим вона не підлягає задоволенню, а рішення суду таким, що ухвалене на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи. Обґрунтовуючи відзив, заступник керівника прокуратури зазначає, що жодного висновку суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого органом досудового розслідування злочину у рішенні не міститься, суд лише констатував про наявність у матеріалах справи ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02 травня 2023 року та обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000417, затвердженого 28 серпня 2023 року, та зазначив, що ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, внаслідок якого Ніжинській міській раді завдано майнову шкоду.

Зазначає, що питання накладення арешту на майно підозрюваного, звернення стягнення та скасування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження вирішується тільки судом у межах кримінального процесу. Зазначені обставини були лише передумовою для укладання відповідачами всупереч закону спірного договору, правову оцінку якого надано судом.

Указує, що оскільки після повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення у кримінальному провадженні починається стадія притягнення до кримінальної відповідальності, підозрюваний розумно може припускати і передбачати можливість настання для нього негативних наслідків, у тому числі і майнового характеру за результатами кримінального провадження. За поясненнями адвоката ще до повідомлення ОСОБА_1 про підозру у вчиненні злочинів останньому впродовж кількох місяців надавалася професійна правнича допомога та консультації, оскільки відбувалися численні обшуки.

Наголошує на тому, що в матеріалах справи наявна копія постанови від 29 червня 2023 року про надання дозволу на розголошення відомостей досудового розслідування. Стороною відповідача не надано відповідного судового рішення, яке набрало законної сили, про те, що в ході досудового розслідування слідчим чи прокурором в порушення ст. 222 КПК України розголошено відомості досудового розслідування, у зв`язки з чим надані прокуратурою до позову копії документів є належними та допустимими доказами.

Ніжинською міською радою відзив на апеляційну скаргу у встановлений термін не подавався.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представників прокуратури та відповідачів, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позов Чернігівської обласної прокуратури, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 28 квітня 2023 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України, за змістом яких розмір завданих збитків становив 937 959,28 грн. ОСОБА_1 усвідомлював можливість настання для нього негативних наслідків майнового характеру у кримінальному провадженні. Суд указав, що у короткий проміжок часу з дня оголошення підозри - 03 травня 2023 року ОСОБА_1 уклав з 19-річним сином, ОСОБА_2 договір купівлі-продажу, за умовами якого передав йому у власність автомобіль TOYOTA CAMRY за ціною 100 000 грн.

Районний суд урахував час укладання договору - майже відразу після повідомлення продавцю про підозру у вчиненні злочину зі значними збитками, що законодавчо дозволяє застосувати правові процедури арешту майна, звернення на нього стягнення у рахунок відшкодування шкоди у разі доведення вини; особу контрагента - близький родич, син продавця, який на час правочину лише рік як досягнув повноліття; ціну договору - 100 000 грн для автомобіля TOYOTA CAMRY, 2008 року виготовлення. Зазначив, що наведені обставини у сукупності підтверджують фіктивність оспорюваного договору та доводять, що дії ОСОБА_1 щодо відчуження автомобіля не можна вважати добросовісними, направленими на настання реальних правових наслідків, обумовлених умовами договору купівлі-продажу, тому указаний договір купівлі-продажу укладено з метою ухилення від можливого обтяження прав на транспортний засіб та звернення стягнення на це майно.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

У справі встановлено, відповідач ОСОБА_2 є сином відповідача ОСОБА_1 , про що свідчить копія актового запису про народження № 253 від 19 травня 2004 року (т. 1 а.с. 82).

З витягу з ЄРДР вбачається, що Слідчим управлінням ГУНП в Чернігівській області розслідувалося кримінальне провадження № 0000417, відомості щодо якого внесені до ЄРДР 27 грудня 2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України (т. 1 а.с. 21-22).

У ході досудового розслідування 28 квітня 2023 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України (т. 1 а.с. 24-27).

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02 травня 2023 року задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_1 з позбавленням права розпоряджатися, зокрема, і на транспортний засіб TOYOTA CAMRY, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 (т. 1 а.с. 28-29).

03 травня 2023 року між відповідачами укладено договір купівлі-продажу, згідно з яким ОСОБА_1 зобов`язується передати у власність ОСОБА_2 транспортний засіб марки TOYOTA, модель CAMRY, 2008 року виготовлення, реєстраційний номер НОМЕР_1 . За домовленістю сторін ціна транспортного засобу становить 100 000 грн. Договір оформлений та підписаний сторонами в ТСЦ 7443 у присутності адміністратора (т. 1 а.с. 71).

04 травня 2023 року ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02 травня 2023 року скеровано до Ніжинського відділу ДВС Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. суми) до виконання (т. 1 а.с. 30).

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000417затверджено 23 серпня 2023 року (т. 1 а.с. 31-63). Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_1 висунуто обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ст. 364 КК України. Майнова шкода, завдана кримінальними правопорушеннями територіальній громаді м. Ніжина в особі Ніжинської міської ради, становить 980 119,35 грн.

Звернувшись з позовом в інтересах держави в особі Ніжинської міської ради про визнання договору купівлі-продажу недійсним, Чернігівська обласна прокуратура зазначала, що в рамках кримінального провадження стосовно ОСОБА_1 ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02 травня 2023 року накладено арешт на належний підозрюваному транспортний засіб TOYOTA CAMRY, проте, вже наступного дня останній відчужив спірний автомобіль своєму синові, чим допустив порушення законних прав Ніжинської міської ради, оскільки відповідач підозрюється у спричиненні збитків місцевому бюджету. Вважає, що оспорюваний договір не направлений на реальне настання правових наслідків, обумовлених договором купівлі-продажу, а спрямований на фіктивний перехід права власності на транспортний засіб з метою приховання цього майна від наступного звернення стягнення у рахунок виконання вироку суду про конфіскацію майна.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Згідно із ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1- 3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар ) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655ЦК України). За своїм змістом договір купівлі-продажу є двостороннім, консенсуальним та відплатним правочином, метою якого є відчуження майна від однієї сторони та передання його у власність іншій стороні.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п. 6 ст. 3 ЦК України), і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно з ч. 2 та 3 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Отже, цивільно-правовий договір (в тому числі й договір купівлі-продажу) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення зобов`язання зі сплати грошових коштів, в тому числі, на відшкодування шкоди або виконання судового рішення. Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (п. 6 ст. 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (ч. 3 ст. 13 ЦК України). Таку правову позицію навів Верховний Суд у постанові від 24 лютого 2021 року у справі № 583/780/17).

Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Зважаючи на вищенаведені норми та дослідивши обставини справи в сукупності, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Чернігівської обласної прокуратури повністю відповідає вимогам законодавства та фактичним обставинам справи.

У справі встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Чернігівській області розслідувалося кримінальне провадження № 0000417. У ході досудового розслідування 28 квітня 2023 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02 травня 2023 року накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_1 з позбавленням права розпоряджатися, зокрема, на транспортний засіб TOYOTA CAMRY, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

03 травня 2023 року між відповідачами укладено договір купівлі-продажу, згідно з яким ОСОБА_1 зобов`язався передати у власність ОСОБА_2 , своєму 19-річному синові, транспортний засіб марки TOYOTA, модель CAMRY, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

На обґрунтування позовних вимог перший заступник керівника Чернігівської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Ніжинської міської ради посилався на те, що оспорюваний договір купівлі-продажу має на меті уникнення ОСОБА_1 відповідальності перед позивачем з відшкодування спричинених місцевому бюджету матеріальних збитків шляхом звернення стягнення на майно у рахунок виконання вироку суду про конфіскацію майна.

Судом правильно встановлено, що після повідомлення ОСОБА_1 28 квітня 2023 року про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 5 ст. 191 КК України, відповідач міг розумно припускати і передбачати можливість настання для нього негативних наслідків, у тому числі і майнового характеру за результатами кримінального провадження, зокрема, накладення арешту на майно до прийняття рішення по суті підозри (обвинувачення) для забезпечення цивільного позову або виконання покарання у виді конфіскації майна.

Після винесення 02 травня 2023 року Новозаводським районним судом м. Чернігова ухвали про накладення арешту на належне ОСОБА_1 нерухоме та рухоме майно, відповідач наступного дня відчужив 19-річному синові, ОСОБА_2 транспортний засіб TOYOTA CAMRY шляхом укладення договору купівлі-продажу указаного автомобіля з визначеною його вартістю у 100 000 грн.

Встановлені обставини, на думку колегії суддів, свідчать про умисел обох сторін правочину приховати справжні наміри учасників правочину, а саме виведення рухомого майна з власності під час кримінального провадження за участю ОСОБА_1 з метою уникнути можливого виконання зобов`язання з відшкодування шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями, та покарання у вигляді конфіскації майна. Відповідачу було достеменно відомо про факт внесення до ЄРДР відомостей відносно нього за фактом вчинення кримінальних правопорушень, а також відповідні наслідки таких подій і обов`язок винної особи відшкодувати шкоду, що вказує на фіктивність оспорюваного правочину з відчуження майна.

Апеляційний суд зважає на те, що внаслідок укладення спірного договору купівлі-продажу суттєво зменшився обсяг майнових прав ОСОБА_1 , що в свою чергу впливає і на можливість належного та повного відшкодування шкоди. Така поведінка відповідачів не може розцінюватися, як добросовісна. Особа, яка вчиняє дії, пов`язані із зменшенням його платоспроможності після реєстрації кримінального правопорушення, яким завдано майнову шкоду, діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора, тому будь-який правочин вчинений боржником за наведених обставин, внаслідок якого зменшується платоспроможність боржника, набуває ознак фраудаторного правочину (правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам). Та обставина, що правочин між відповідачами, за яким боржник відчужив майно, реально виконаний, не виключає тієї обставини, що він направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника та, відповідно, може бути визнаний недійсним на підставі загальних засад цивільного законодавства (постанова Верховного Суду від 07 вересня 2023 року у справі № 509/2517/20).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про фіктивність укладеного договору купівлі-продажу від 03 травня 2023 року, оскільки наведений правочин не направлений на реальне настання правових наслідків, обумовлених договором купівлі-продажу, а спрямований на фіктивний перехід права власності на транспортний засіб з метою приховання цього майна від можливлго звернення стягнення у рахунок виконання вироку суду про конфіскацію майна. Належних та допустимих письмових доказів щодо тверджень відповідача ОСОБА_1 про добросовісність сторін договору під час відчуження рухомого майна у власність сина ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду не надано.

Є хибним тлумаченням змісту судового рішення посилання сторони відповідачів на встановлення винності ОСОБА_1 у скоєному злочині та спричинення ним Ніжинській міській раді майнової шкоди у розмірі 980 119,35 грн. У рішенні районного суду лише наведено у хронологічному порядку обставини повідомлення ОСОБА_1 про підозру та указано, що за її змістом розмір спричинених місцевому бюджету збитків становить 937 959,28 грн, винесення відносно нього ухвали про накладення арешту на майно, вчинення відповідачами оспорюваного правочину.

Повідомлення Ніжинської міської ради про відсутність у ОСОБА_1 перед органом місцевого самоврядування заборгованості правового значення для вирішення цього спору не має, оскільки в рамках кримінального провадження судом перевірятиметься наявність або відсутність у діях відповідача кримінально караного діяння, і, як наслідок, спричинення або неспричинення місцевому бюджету шкоди (а не боргу) та її розмір. При цьому, орган місцевого самоврядування, будучи обізнаним про обставини, якими обґрунтовуються заявлені прокурором вимоги, з відповідним позовом до суду не звернувся, а в ході вирішення цього спору фактично самоусунувся від судового розгляду, надавши заяву про відсутність у ОСОБА_1 перед ним заборгованості та відповідних судових рішень про стягнення з нього на користь ради сум боргу.

Як у відзиві на позовну заяву, так і у апеляційній скарзі представник відповідачів стверджував про неналежність наданих прокуратурою письмових доказів, посилаючись на їх незасвідчення у встановленому порядку та відсутність постанови прокурора від 29 червня 2023 року про надання дозволу на розголошення відомостей досудового розслідування в реєстрі матеріалів досудового розслідування.

За правилами ст. 36 КПК України нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування здійснює прокурор у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням.

Згідно зі ст. 222 КПК України відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з письмового дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим. Слідчий, прокурор попереджає осіб, яким стали відомі відомості досудового розслідування, у зв`язку з участю в ньому, про їх обов`язок не розголошувати такі відомості без його дозволу. Незаконне розголошення відомостей досудового розслідування тягне за собою кримінальну відповідальність, встановлену законом.

Постановою прокурора Ніжинської окружної прокуратури від 29 червня 2023 року надано дозвіл на розголошення даних досудового розслідування під час реалізації представницьких повноважень прокурора в частині використання копій документів з матеріалів кримінального провадження № 0000417 від 27 грудня 2022 року (т. 1 а.с. 23).

Наведений процесуальний документ є чинним. Апеляційний суд погоджується з доводами представника прокуратури про те, що наразі відсутнє відповідне судове рішення, яке набрало законної сили і засвідчувало б те, що в ході досудового розслідування слідчим або прокурором в порушення ст. 222 КПК України розголошено відомості досудового розслідування. Отже, додані прокуратурою до позову копії документів є належними та допустимими доказами у справі. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у межах цієї справи суд не оцінює відповідність реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам КПК України, у тому числі, повноти відображених у ньому прийнятих процесуальних рішень і виконаних процесуальних дій, а тому за обставин, коли суб`єктом, уповноваженим на прийняття рішення про розголошення відомостей досудового розслідування, надання такого дозволу підтверджується, суд не має підстав сумніватися в допустимості доказів, отриманих з кримінального провадження.

Апеляційний суд відхиляє також твердження сторони відповідача про неналежність засвідчення доданих прокурором до позовної заяви документів з огляду на те, що вони відповідають вимогам ст. 95 ЦПК України, яка регламентує вимоги до письмових доказів у цивільному процесі.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (п. 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Ураховуючи наведене, апеляційний суд приходить висновку, що суд першої інстанції правильно визначив наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Чернігівської обласної прокуратури про визнання договору купівлі-продажу недійсним. Доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують і не дають підстав для скасування правильного по суті судового рішення, яке постановлено з дотриманням вимог закону.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12 квітня 2024 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 липня 2024 року.

Головуюча: Н.В. Шитченко

Судді: Н.В. Висоцька

О.І. Онищенко