УХВАЛА

20 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 466/4035/23

провадження № 61-14205ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Данильчука Віталія Михайловича, на постанову Львівського апеляційного суду від 03 жовтня 2024 року в справі за позовом Львівської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, про витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року Львівська міська рада звернулася до суду з позовом, в якому просила витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 будівлю на АДРЕСА_1 , загальною площею 90,6 кв. м (реєстраційний номер майна 17375258) на користь територіальної громади м. Львова в особі Львівської міської ради.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 25 березня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного суду від 03 жовтня 2024 року апеляційну скаргу Львівської міської ради та Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради задоволено.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 25 квітня 2024 року скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено.

Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 будівлю на АДРЕСА_1 , загальною площею 90,6 кв. м (реєстраційний номер майна 17375258) на користь територіальної громади м. Львова в особі Львівської міської ради.

Здійснено розподіл судових витрат.

У жовтні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 - адвоката Данильчука В. М., на постанову Львівського апеляційного суду від 03 жовтня 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду від 29 жовтня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявниці строк для усунення недоліків щодо обґрунтування сплаченого судового збору.

У листопаді 2024 року до суду касаційної інстанції надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги.

У касаційній скарзі заявниця, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення, а рішення місцевого суду залишити без змін.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Підставою касаційного оскарження заявниця зазначає неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 20 листопада 2018 року № 907/50/16, від 20 березня 2019 року в справі № 521/8368/15-ц, від 23 жовтня 2019 року в справі № 922/3537/17, від 26 листопада 2019 року в справі № 914/3224/16, від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15, від 18 березня 2020 року в справі № 199/7375/16-ц, від 20 травня 2021 року в справі № 199/8047/16-ц, від 22 квітня 2021 року в справі № 904/1017/20, від 04 серпня 2021 року в справі № 461/7741/17, від 02 листопада 2021 року в справі № 925/1351/19, від 12 вересня 2022 року в справі № 910/8413/21, від 21 вересня 2022 року в справі № 908/976/19, від 04 липня 2023 року в справі № 233/4365/18, від 13 вересня 2023 року в справі № 462/6637/21, від 19 вересня 2023 року в справі № 910/8413/21 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Також, підставою касаційного оскарження заявниця зазначає порушення норм процесуального права, а саме: не дослідження зібраних у справі доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.

Касаційна скарга містить клопотання про зупинення виконання судового рішення апеляційного суду, яке обґрунтовано тим, що у разі задоволення касаційної скарги, відновлення права власності заявника на спірне майно буде вимагати значних зусиль та витрат.

На переконання заявниці незупинення виконання оскаржуваного судового рішення порушуватиме баланс інтересів сторін на шкоду ОСОБА_1 , оскільки Львівська міська рада може відчужити спірне нерухоме майно на користь третіх осіб, передати вказане майно в оренду.

Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Клопотання про зупинення виконання або дії судового рішення має бути мотивованим, містити підстави для зупинення його виконання, підтверджені певними доказами.

Вирішуючи питання про зупинення виконання або дії судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі ймовірності ускладнення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Водночас доводи клопотання про зупинення виконання оскаржуваного судового та наявність ризиків, зокрема відчуження, передачі спірного нерухомого майна в оренду, проведення ремонтних робіт не підтверджено доказами.

Разом з цим, Верховний Суду враховує відомості Єдиного державного реєстру судових рішень, відповідно до яких, ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 25 квітня 2023 року в порядку забезпечення позову заборонено ОСОБА_1 та будь-яким іншим особам вчиняти дії щодо відчуження, здійснення інших юридичних правочинів, реєстрації речових прав щодо об`єкта нерухомого майна: будівлі на АДРЕСА_1 , загальною площею 90,6 кв. м (реєстраційний номер майна 17375258).

Тобто, визначення «будь-яким іншим особам» уособлює коло, в тому числі учасників справи, відповідно вказане забезпечення позову, вжите місцевим судом, заходи якого не скасовано, стосується і позивача - Львівської міської ради, будь-яких застережень з цього приводу, ухвала суду першої інстанції не містить.

Отже, відсутні підстави для задоволення клопотання про зупинення виконання постанови Львівського апеляційного суду від 03 жовтня 2024 року.

Керуючись статтями 390, 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду.

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у даній справі.

Витребувати з Шевченківського районного суду м. Львова цивільну справу № 466/4035/23 за позовом Львівської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Відмовити в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Данильчука Віталія Михайловича про зупинення виконання постанови Львівського апеляційного суду від 03 жовтня 2024 року.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 18 грудня 2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян