Житомирський апеляційний суд
Справа №279/2156/24 Головуючий у 1-й інст. Недашківська Л. А.
Категорія 10 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2024 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Павицької Т.М., Трояновської Г.С.,

з участю секретаря

судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 279/2156/24 за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , третя особа - Виконавчий комітет Коростенської міської ради Житомирської області про виділення в натурі у власність нежитлової будівлі, припинення права спільної часткової власності, визнання права власності на окремо ізольований об`єкти,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Дубенчука Михайла Вікторовича на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 03 квітня 2024 року, постановлену під головуванням судді Недашківської Л.А. у м. Коростені,

в с т а н о в и в :

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся з позовом про виділення в натурі у власність нежитлової будівлі, припинення права спільної часткової власності, визнання права власності на окремо ізольований об`єкт.

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 03 квітня 2024 року відмовлено у відкритті провадження у даній справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 186 ЦПК України.

У поданій апеляційній скарзі, представник ОСОБА_1 адвокат Дубенчук М.В. просить її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, так як вона не відповідає вимогам ЦПК України, та ухвалена з порушенням норм процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам у справі, є помилковими.

Зазначає, що справи, на які послався суду своїй ухвалі не є тотожними. Зокрема, у позовній заяві, яка подана у квітні 2024 року до участі у справі залучено виконавчий комітет Коростенської міської ради, так як в процесі виділення нерухомого майна змінюються його адреси.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи сторони та інші учасники в судове засідання не з`явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність, що відповідає положенням частини 2 статті 372 ЦПК України.

Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенню частини 2 статті 247 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що предметом позову вказаної справи є припинення права спільної часткової власності ОСОБА_1 на житлові будівлі за адресою: АДРЕСА_1 та виділення в натурі у власність та визнання за ОСОБА_1 права власності на об`єкти нерухомого майна, зокрема:

-нежитлову будівлю, майстерню приміщення 4, площею 36,9 кв.м.;

-шафа 5, площею 0,5 кв.м.;

-приміщення 6, площею 35,9 кв.м.;

-приміщення 7, площею 37,1 кв.м.;

-приміщення 8, площею 23,2 кв.м.;

-кладова 9, площею, 3,4 кв.м.;

-коридора 10, площею 5,4 кв.м.;

-коридора 1, площею 4,7 кв.м.;

-приміщення 2, площею 7,4 кв.м.;

-приміщення 3, площею 17,3 кв.м.;

-приміщення 4, площею 2,4 кв.м.

нежитлову будівлю матеріального складу:

-приміщення 1, площею 37,8 кв.м.;

-приміщення 2, площею 38,2 кв.м.;

-приміщення 3, площею 48,4 кв.м.;

-приміщення 4, площею 15,0 кв.м.;

-приміщення 5, площею 3,8 кв.м.;

-приміщення 6, площею 31,5 кв.м.;

загальною площею 348,9 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 (а.с.4).

Також установлено, що рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 14.07.2023 (справа №279/2568/23) частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 про виділення в натурі у власність нежитлової будівлі, припинення права спільної часткової власності, визнання права власності на окремо ізольований об`єкти. Виділено в натурі у власність ОСОБА_1 3/5 частин нежитлової будівлі майстерні, яка розташована про АДРЕСА_1 та складається із наступних приміщень: І поверх: приміщення 4, площею 36,9 кв.м., шафа 5, площею 0,5 кв.м., приміщення 6, площею 35,9 кв.м., приміщення 7, площею 37,1 кв.м., приміщення 8, площею 23,2 кв.м., кладової 9, площею, 3,4 кв.м., коридора 10, площею 5,4 кв.м.; ІІ поверх: коридора 1, площею 4,7 кв.м., приміщення 2, площею 7,4 кв.м., приміщення 3, площею 17,3 кв.м., приміщення 4, площею 2,4 кв.м. Рішення набрало законної сили 15.08.2023 (а.с.5-7).

Відповідно до положень пункту 2 частини 1 статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо, є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Згідно наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет позову, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Відповідно до частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, мають враховуватися іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних відносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 26, 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року в справі № 320/9224/17 (провадження № 14-225цс19) зазначено, що: «за пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі».

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 20 червня 2018 року в справі № 761/7978/15-ц (провадження № 14-58цс18) вказала, що позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір».

Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу» (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17, провадження № 12-161гс19).

При визначенні підстави позову як елементу його змісту суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин), позивач просить про захист свого права.

За змістом ЦПК України позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Із матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду для вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, лише до учасників процесу включив виконавчий комітет Коростенської міської ради Житомирської області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, хоча судове рішення не впливає на його права чи обов`язки.

Доводи апеляційної скарги позивача не спростовують законності та обґрунтованості висновків суду першої інстанції і фактично зводяться до незгоди з постановленою судом ухвалою.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Дубенчука Михайла Вікторовича залишити без задоволення, а ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 03 квітня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді