Справа № 644/4758/23
Провадження № 2/645/918/24

Р І Ш Е Н Н Я
03 липня 2024 року місто Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Сілантьєвої Е.Є.,
секретар судового засідання Ятлова Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-
13 липня 2023 року на адресу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача, отримана в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України з Реєстру територіальної громади м. Харкова.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17 липня 2023 року цивільну справу передано на розгляд за підсудністю до Фрунзенського районного суду м. Харкова.
11 серпня 2023 року на адресу Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача, отримана в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України з Єдиного державного демографічного реєстру.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 серпня 2023 року позовну заяву залишено без руху.
17.08.2023 року позивачем усунені недоліки позовної заяви, вказані в ухвалі суду від 11.08.2023 року.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 серпня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
26.01.2024 ОСОБА_2 , в особі адвоката Равницької Л.С. звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення від 13.12.2023 р. по цивільні справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.02.2024 заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 13.12.2023 р. задоволено, заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.12.2023 року по справі № 644/4758/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики скасовано та призначено справу до розгляду по суті в спрощеному провадженні.
Рух справи висвітлено у відповідних ухвалах.
Позивачка в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила ухвалити рішення з урахуванням виплачених сум згідно двох розписок про повернення коштів.
Відповідачка в особі адвоката Равницької Л.С. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлялася своєчасно та належним чином, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, просили ухвалити рішення з урахуванням виплачених сум згідно двох розписок про повернення коштів, залишок боргу складає 114686,00 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд вважає що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.
У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтями 77, 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини.
У визначений термін позичальник борг не повернула, матеріали справи не містять відомостей, з яких вбачається, що відповідачка взяті на себе зобов`язання виконала -грошові кошти повернула.
Також судом не встановлено, що договір позики від 19.05.2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Галіщевою О.А. 19.05.2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 158 визнано недійсним.
Таким чином, на теперішній час відповідачем не повернута сума позивачу у розмірі 114686,00 грн.
Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У ч. 1 ст. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
З огляду на положення ч. 1 ст. 1046 ЦК України, а також ч. 1 ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики.
Таким чином, між сторонами існують договірні правовідносини з позики, позика отримана у гривнях, однак її еквівалент визначено в іноземній валюті, позичальником не в повному обсязі виконані зобов`язання перед позикодавцем, отримані у позику кошти повністю не повернуті, враховуючи встановлену ст. 204 ЦК України презумпцію правомірності правочину, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості у валюті, визначеній договором, в розмірі 114686,00 грн.
Згідно розписок про повернення коштів від 28.12.2020 р., та 14.06.2021 р. представник ОСОБА_1 , її донька, ОСОБА_3 , на підставі нотаріально посвідченої довіреності отримала в рахунок боргу за договором позики від 19.05.2020 р.,- 141 000 грн., що складає 5000 тис. доларів США, та 270400 гр., що становить 10 тис. доларів США.
Вказаним договором позики встановлено порядок повернення боргу та передбачено його визначення в грошовому еквіваленті до національної валюти України.
За таких обставин стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за договором позики в розмірі 114686,00 грн.
Щодо вирішення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, то суд дійшов висновку про їх часткове задоволення, зважаючи на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Як вказано у ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Встановивши розмір і термін нарахування штрафних санкцій за порушення грошового зобов`язання, законодавець передбачив також і право сторін врегулювати ці відносини у договорі. Тобто сторони мають право визначити у договорі не лише інший строк нарахування штрафних санкцій, який обчислюється роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України), а взагалі врегулювати свої відносини щодо нарахування штрафних санкцій на власний розсуд (ч. 3 ст. 6 ЦК України), у тому числі мають право пов`язувати період нарахування пені з вказівкою на подію, яка має неминуче настати (фактичний момент оплати).
У справі, яка розглядається, сторони у пункті 4 договору позики врегулювали відносини щодо розміру й терміну сплати неустойки (пені) за несвоєчасне повернення суми позики, а саме узгодили, що за несвоєчасне повернення позики позичальник сплачує позикодавцю пеню у розмірі 0,01% від суми боргу за кожен день прострочення.
Згідно із ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
В п. 34, 35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12-ц викладено правовий висновок, відповідно до якого «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у ст. 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.
Цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).
Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці.
Підстави для нарахування пені на суму заборгованості починаючи з 24 лютого 2022 року відсутні, зважаючи на наступне.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан. Даний стан продовжено Указами Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від: 14 березня 2022 року № 133/2022, 18 квітня 2022 року № 259/2022; 17 травня 2022 року № 341/2022, 12 серпня 2022 року № 573/2022, 7 листопада 2022 року № 757/2022, 6 лютого 2023 року № 58/2023, 01 травня 2023 року № 254/2023, 26 липня 2023 року № 451/2023, 06 листопада 2023 року № 734/2023 строком на 90 діб, тобто до 14 лютого 2024 року.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року №2120-IX розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено пунктами 18 і 19 такого змісту: «18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».
Зважаючи на зазначене, підстави для нарахування та стягнення з відповідача на користь позивача пені за прострочення погашення заборгованості за договором позики починаючи з 24 лютого 2022 року відсутні.
Отже, передбачена п. 4 договору позики пеня в розмірі 0,01% від суми боргу за кожен день прострочення розраховується з урахуванням боргу у розмірі 385086,00 грн., (оскільки станом на час повернення боргу відповідач повернула кошти у розмірі 141000,00 грн., остаточна сума залишилася 385086,00 грн.), помноженого на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі позики для його виконання, а саме з 01 січня 2021 року по час повернення наступної суми, а саме 14.06.2021 року, що становить за 2021 рік - 165 днів, помножені на 0,01%, поділеного на 100%
Тобто 385086,00 грн. х 165 х 0,01 : 100 = 6353,919 грн.
Крім того, 14.06.2021 представник ОСОБА_1 , її донька, ОСОБА_3 , на підставі нотаріально посвідченої довіреності отримала в рахунок боргу за договором позики від 19.05.2020 - 270400 грн., що становить 10 тис. доларів США, таким чином станом на 1.06.2021 залишилася сума боргу 114686,00 грн.
Отже розраховує пені з зазначеної суми боргу 114686,00 грн. х 254 х 0,01 : 100 = 2 913,02 грн
Оскільки на день постановлення судового рішення відповідачем зобов`язання щодо повернення грошових коштів за договором позики не виконані в повному обсязі, суд стягує з відповідача на користь позивача пеню в загальному розмірі 9 266,94 грн.
Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.
Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в загальній сумі 1239,55 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 274, 279, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму основного боргу за договором позики від 19.05.2020 року в розмірі 114686,00 грн., пеню в сумі 9266,94 грн., а всього 123952,94 грн.
Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1239,52 грн..
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 03.07.2024 року.

Учасники справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Головуючий суддя -