РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.,

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

провівши судове засідання у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні та побаченнях з онуком,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, в якому просила зобов`язати ОСОБА_3 не чинити їй перешкоди у спілкуванні, вихованні та побаченнях з онуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановити наступний порядок для зустрічей, побачень, спілкування з онуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : в період шкільних канікул: осінніх, зимових, весняних - кожен третій день від їх початку з 11 год. до 19 год., в період літніх канікул (період з 01.06 по 30.08 кожного року) в II та IV неділю з 11 год. по 19 год., без присутності матері; святкові дні: Різдво, Пасха, Новий рік, день ОСОБА_6 - другий день за святковим днем з 13 год. до 17 год. без присутності матері, необмежена можливість спілкування засобами зв`язку, і, за бажанням онука, з можливістю в подальшому залишатися ночувати в баби ОСОБА_1 .

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що відповідач є її колишньою невісткою та матір`ю її онука ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 06 квітня 2018 року у цивільній справі №569/917/18 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 розірвано, малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено на проживання з матір`ю та стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1 500 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 22 січня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

Вона є бабою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно свідоцтва про зміну імені від 27 квітня 2016 року нею було змінено прізвище з ОСОБА_8 на ОСОБА_9 .

В період до розлучення її сина ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , так і після їхнього розлучення, вона мала можливість періодично бачитись зі своїм онуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В неї були гарні відносини з відповідачем, вони домовлялися про зустрічі та побачення її з онуком, проводили час, відвідували розважальні дитячі заклади, гуляли, вона купувала онукові подарунки, цікавилася потребами онука та його життям.

Натомість з часом між нею та відповідачем почали виникати непорозуміння, оскільки відносини відповідача з її сином стали вкрай напружені та конфліктні. Вона не втручалася в їхні відносини, оскільки просила лише знайти порозуміння заради дитини. Деякий час відповідач ще стримано поводила себе по відношенню до її бажання бачитися з онуком, натомість останні роки вона не має можливості бачитися з онуком, всі її бажання домовитися про її зустрічі та побачення повністю ігноруються відповідачем, вона всіма своїми діями, поступками та словами в переписках створила перешкоди для такої можливості.

В неї були гарні відносини з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відтак вона хоче відновити свої права на побачення з онуком в судовому порядку, оскільки іншого виходу в неї не має. Вона, хоч і є пенсіонером, але ще працює, отримує доходи, має у власності житло, має належні умови для побачень з онуком.

30 січня 2024 року представник відповідача ОСОБА_4 подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позову.

У відзиві вказала, що починаючи з 22 лютого 2022 року позивач жодного разу не зверталася до відповідача із проханням побачитися з онуком. Всі смс-повідомлення на початку повномасштабного вторгнення зводилися до образ та приниження відповідача, адже вона «нікчемна мати», так як не дає їм можливість вивезти дитину за кордон, а залишається в Україні. Так як відповідач жодної відповіді на такі образи не надавала, з часом усі повідомлення та дзвінки припинилися. Протягом останнього року позивач взагалі не намагалася ні поспілкуватися з ОСОБА_3 з приводу виховання дитини, ні домовитися про побачення із дитиною, тому вважає, що її право на участь у вихованні внука та спілкуванні із дитиною ні на момент звернення до суду, ні на даний час порушено не було.

Жодних доказів, які б свідчили про перешкоджання ОСОБА_3 у спілкуванні позивача із онуком суду не надано, що додатково свідчить про відсутність у позивача порушеного права, яке б підлягало захисту в судовому порядку.

Позивач просить у своїй позовній заяві встановити графік побачень з онуком, однак враховуючи введення на території України з 22 лютого 2022 року і продовження по даний час воєнного стану, наявність постійних загроз обстрілів та погіршення ситуації на фронті, відповідач повністю заперечує можливість зустрічей із дитиною у її відсутність та можливість залишатися ночувати v баби.

Побачення баби із дитиною в період літніх канікул з 01.06. по 30.08 кожного року, в II та IV неділю неможливе, оскільки відповідно до розпорядження Рівненського міського голови № 1396-р від 01 грудня 2021 року в II та IV неділю кожного місяця з 09 год. по 12 год. встановлено побачення батька, ОСОБА_7 , із сином, а відтак, враховуючи накладення можливих графіків, вважає, що право батька в даному випадку є пріоритетним та не може бути обмеженим.

Відповідач в жодному разі не заперечуючи право баби на спілкування із дитиною, враховуючи особливості періоду, у який на даний час всі проживають, вважає за можливе погодитися із наступним графіком спілкування баби з онуком: у період шкільних канікул: осінніх, зимових, весняних - кожен третій день від їх початку з 18 до 21 год. в присутності матері; в період літніх канікул в II та IV п`ятницю з 18 до 21 год. в присутності матері; святкові дні: Різдво, 25 грудня, Пасха, Новий Рік, день ОСОБА_6 - другий день за святковим днем з 18 год. по 21 год. в присутності матері. ОСОБА_3 не заперечує проти того, щоб зустрічі відбувалися за місцем проживання дитини.

У судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_2 позов підтримали та просили його задовольнити з підстав у ньому наведених. Додатково позивач пояснила, що їхні відносини з відповідачем погіршилися з початком повномасштабного вторгнення, вона запропонувала відповідачу вивезти онука за кордон, матеріально допомогти, однак відповідач відмовилася і стосунки між ними перервалися. Вона писала відповідачу повідомлення, оскільки остання на телефонні дзвінки не відповідала, зустрічі з дитиною з різних причин переносила. Вона дійсно за останніх два роки не приходила до онука, оскільки знала, що відповідач їй буде чинити перешкоди у цьому.

Відповідач та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову з підстав наведених у відзиві. Додатково відповідач пояснила, що з моменту народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом 7 років не було ніяких добрих і хороших відносин між нею та відповідачем, а остаточно стосунки зіпсувалися, коли ОСОБА_7 був визнаний домашнім насильником. Відсутній і міцний зв`язок між позивачем та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , хоча він знає, що це його баба. Вона не заперечує щодо зустрічей позивача з дитиною в межах запропонованого нею графіку і за умови її присутності протягом першого року від початку таких зустрічей.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. 23 квітня 2024 року представник третьої особи ОСОБА_10 подала заяву, в якій просила судові засідання проводити без її участі, висновок органу опіки та піклування підтримує та просить постановити рішення в інтересах малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заслухавши сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом, 25 липня 2014 року ОСОБА_7 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб.

Під час перебування у шлюбі у них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 06 квітня 2018 року в справі №569/917/18, яке набрало законної сили 08 травня 2018 року, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 розірвано, малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено на проживанні з матір`ю та стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1 500 грн., щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 22 січня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

07 липня 2021 року ОСОБА_7 звернувся по питанню участі у вихованні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та розпорядженням Рівненського міського голови від 01 грудня 2021 року №1396-р визначено спосіб участі батька ОСОБА_7 у вихованні сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та спілкуванні з ним, встановлено можливість побачень з дитиною у присутності матері: у І та ІІІ суботу і ІІ та ІV неділю кожного місяця з 09 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв.

Позивач є матір`ю ОСОБА_7 та бабою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що визнається сторонами.

Вона зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Реєстру територіальної громади №2023/006887893 від 30 серпня 2023 року. Вказана квартира належить їй на праві спільної часткової власності, що слідує з Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №1302753 від 21 серпня 2003 року.

На час розгляду справи відповідач є пенсіонером, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , та не працює. На момент подання позовної заяви позивач працювала в УДМС у Рівненській області на посаді провідного спеціаліста Рівненського міського відділу, на роботі характеризувалася позитивно, що підтверджується характеристикою, виданою УДМС України в Рівненській області 30 серпня 2023 року №18/д.

Як слідує з Висновку органу опіки та піклування від 22 квітня 2024 року №08-01-505/24 ОСОБА_1 є рідною бабою ОСОБА_11 по лінії тата. ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своїм сином, батьком малолітнього, ОСОБА_7 . За їх місцем проживання створені умови для перебування малолітньої дитини, в тому числі з ночівлею.

Малолітній ОСОБА_5 з матір`ю ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_5 навчається у Рівненському ліцеї № 22 Рівненської міської ради.

Мати ОСОБА_3 заперечує можливість зустрічей сина з бабою у її відсутність та можливість залишатися ночувати у баби у зв`язку з продовженням воєнного стану в Україні. Пропонує свій графік побачень сина з бабою, та не заперечує проти того, щоб зустрічі відбувалися за місцем проживання дитини.

Малолітній ОСОБА_5 під час бесіди з працівниками служби у справах дітей розповів, що живе з матір`ю. Він любить читати дитячі енциклопедії. Ще у нього є дід ОСОБА_12 і баба ОСОБА_13 (мамині батьки). ОСОБА_14 він фактично не знає, але буде гуляти з нею, якщо «будуть зустрічі». Ночувати у неї він не хоче.

Питання про усунення ОСОБА_1 перешкод у спілкуванні та побаченнях з онуком ОСОБА_5 розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Рівненської міської ради 11 квітня 2024 року. На засіданні комісії були присутні баба ОСОБА_1 , її адвокат Кохана О.О. та мати малолітнього ОСОБА_3 . Комісія, розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін, вирішила рекомендувати органу опіки та піклування Рівненського міськвиконкому надати до Рівненського міського суду висновок про усунення перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні та побаченнях з онуком ОСОБА_5 , встановивши можливість побачень з дитиною.

Відтак, орган опіки та піклування вважає доцільним усунення перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні та побаченнях з онуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши можливість побачень з дитиною: в період осінніх, зимових, весняних канікул - кожен третій день від їх початку з 16.00 год. до 20.00 год.; в період літніх канікул з 01 червня по 30 серпня кожного року в II і IV п`ятницю з 16.00 год. до 20.00 год.; святкові дні: Різдво, Великдень, Новий рік, день ОСОБА_6 - другий день за святковим днем з 16.00 год. до 20.00 год.; необмежена можливість спілкування засобами зв`язку.

За змістом частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статі 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Сімейний кодекс України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів.

Регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку.

Згідно частин третьої та п`ятої статті 5 СК України держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини.

Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України.

За положеннями статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками.

Регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до частини другої статті 18 СК України способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є: встановлення правовідношення; примусове виконання добровільно не виконаного обов`язку; припинення правовідношення, а також його анулювання; припинення дій, які порушують сімейні права; відновлення правовідношення, яке існувало до порушення права; відшкодування матеріальної та моральної шкоди, якщо це передбачено цим Кодексом або договором; зміна правовідношення; визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.

Згідно зі статтею 19 СК України у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування.

Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу.

Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду.

При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

За положеннями частини першої статті 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Згідно частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

За положеннями статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відповідно до статті 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні.

Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків.

Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Відповідно до статті 263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, чинної для України з 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини.

Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.

Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.

У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод поширюються, у тому числі, і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (рішення ЄСПЛ у справі «Kruskic v. Croatia» від 25 листопада 2014 року, §108). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність» (рішення ЄСПЛ у справі «Bogonosovy v. Russia» від 05 березня 2019 року, § 82).

Подібні правові висновки щодо врахування найкращих інтересів дитини висловлені у рішенні ЄСПЛ від 23 липня 2019 року у справі «Швець проти України» (заява № 22208/17), а також у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду у постанові від 12 квітня 2021 року у справі № 638/12278/15, провадження № 61-14491сво20.

Як встановлено судом, ОСОБА_7 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 розірвано, малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю ОСОБА_3 .

Позивач ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_7 та бабою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Між позивачем та відповідачем склалися неприязні відносини, зокрема з початком повномасштабного вторгнення між ними виник конфлікт щодо вивезення малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі території України, на що відповідач згоди не надала, в подальшому будь-які стосунки між ними припинилися, що визнається сторонами.

Враховуючи, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 склалися неприязні відносини і досягти згоди щодо способу участі баби у вихованні онука та у спілкуванні з ним вони не можуть, при цьому права ОСОБА_1 як баби порушуються, суд доходить висновку про необхідність зобов`язання ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_1 в спілкуванні та вихованні онука ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначення способів участі баби ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення систематичних побачень та з можливістю спілкування засобами зв`язку.

Враховуючи встановлений розпорядженням Рівненського міського голови від 01 грудня 2021 року №1396-р графік участі батька ОСОБА_7 у вихованні сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , враховуючи графік участі баби ОСОБА_1 , який наведено у висновку органу опіки та піклування від 22 квітня 2024 року №08-01-505/24, враховуючи позиції сторін по справі, а також те, що фактично останні два роки зв`язок між позивачем та дитиною припинений, хоча дитина не заперечує бачитися з позивачем, враховуючи вік дитини, суд встановлює наступний графік побачень позивача з дитиною в присутності матері ОСОБА_3 з дати набрання рішенням законної сили перші півроку, а в подальшому за згодою дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без присутності ОСОБА_3 :

1) в період осінніх, зимових, весняних шкільних канікул кожен третій день від їх початку з 15 год. до 19 год.; в період літніх канікул (з 01 червня по 30 серпня кожного року) в II та IV неділю з 12 год. по 19 год.;

2) в святкові дні: Різдво, Пасха, Новий рій, день народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - другий день за святковим днем з 18 год. до 21 год.;

з необмеженою можливістю спілкування засобами зв`язку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ОСОБА_1 .

І враховуючи, як вказано вище, що фактично останні два роки зв`язок між позивачем та дитиною припинений, вони не бачилися, тому для захисту інтересів дитини, суд вважає передчасними ночівлі дитини за місцем проживання ОСОБА_1 .

Визначений судом порядок та час спілкування дозволить ОСОБА_1 налагодити психологічний контакт з дитиною і не порушить звичайних для неї умов життя та розпорядку дня. Крім того, з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, ОСОБА_1 не позбавлена права в майбутньому змінити як добровільно, так і в судовому порядку встановлений судовим рішенням у цій справі спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати її інтересам.

За таких обставин, позов підлягає до задоволення частково.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з огляду на часткове задоволення позову з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 536 грн. 80 коп.

Керуючись статтями 76-81, 83, 258-259, 263-268, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРIШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні та побаченнях з онуком задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_1 в спілкуванні та вихованні онука ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначити такі способи участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши наступний графік побачень, в присутності ОСОБА_3 з дати набрання рішенням законної сили перші півроку, а в подальшому за згодою дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без присутності ОСОБА_3 :

1)в період осінніх, зимових, весняних шкільних канікул кожен третій день від їх початку з 15 год. до 19 год.; в період літніх канікул (з 01 червня по 30 серпня кожного року) в II та IV неділю з 12 год. по 19 год.;

2)в святкові дні: Різдво, Пасха, Новий рій, день народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - другий день за святковим днем з 18 год. до 21 год.;

з необмеженою можливістю спілкування засобами зв`язку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ОСОБА_1 .

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа - Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, місцезнаходження: вул. Поштова, буд. 2, м. Рівне, .

Повне судове рішення складено 08 липня 2024 року.

Суддя О.О. Першко