КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 759/9522/24 Головуючий у суді І інстанції: Ул`яновська О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Кулікової С.В., Олійника В.І.,

секретар судового засідання: Дуб С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Фляшовського Вадима Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на додаткове рішення Святошинського районного суду міста Києва від 18 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , треті особи: П`ята Київська нотаріальна контора, ОСОБА_2 про усунення спадкоємця від права на спадкування,

ВСТАНОВИВ:

08 травня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом.

05.06.2024 ухвалою Святошинського районного суду м. Києва позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , треті особи: П`ята Київська нотаріальна контора, ОСОБА_2 про усунення спадкоємця від права на спадкування залишено без розгляду.

11.06.2024 представником відповідача до суду подано заяву про компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, в якій просив стягнути з позивача на користь відповідача понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн 00 коп., оскільки спір був ініційований позивачем. При цьому, відповідач, залучений до участі у справі, мав передбачене процесуальним законом право на подання відзиву, а також право на професійну правничу допомогу.

18.06.2024 від представника позивача надійшов відзив на заяву відповідача про компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, в якому просив у клопотанні відмовити повністю, оскільки позивачем станом на 17.06.2024 року не отримано відзив на позовну заяву, який було надіслано до суду 31.05.2024, а тому не відомо куди було надіслано відзив. Також, відповідачем не надіслано позивачу заяву про компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи. Крім того, представником відповідача не доведено у чому полягає необґрунтованість дій позивача при залишені позову без розгляду.

Додатковим рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 18 червня 2024 року заяву про ухвалення додаткового рішення про вирішення питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з розглядом справи у розмірі 2000 грн. У решті заяви відмовлено.

Не погодившись з вказаним додатковим рішенням суду першої інстанції, адвокат Фляшовський Вадим Анатолійович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити додаткове рішення Святошинського районного суду міста Києва від 18 червня 2024 року, а саме стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що відповідач виконав всі вимоги процесуального закону для відшкодування понесених витрат - надано попередній розрахунок, договір про надання правничої допомоги, акт наданих послуг з їх описом та документи, що підтверджують факт здійснення витрат.

Вважає, що суд першої інстанції в першу чергу мав брати до уваги інтереси відповідача, який поніс витрати та підтвердив їх розмір, а не надавати оцінку складності справи чи обсягу послуг, наданих адвокатом.

Зауважив, що у відзиві на заяву про відшкодування судових витрат, позивач не просив їх зменшити та не доводив необгрунтованість їх розміру, а лише вказував на невручення позивачу відповідної заяви та доказів понесення витрат відповідачем.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані також тим, що висновки суду першої інстнації щодо категорії складності справи не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки фактично за результатами розгляду справи вирішувалося питання про приналежність сторонам спадкової маси, яка складається, зокрема з двох квартир у місті Києві та частини будинку у Київській області.

30 липня 2024 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 , в якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вважає доводи представника відповідача викладені у апеляційній скарзі щодо компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи є безпідставними та необгрунтованими.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи додаткове рішення та частково задовольняючи заяву представника відповідача про відшкодування судових витрат понесених на оплату правничої допомоги суд першої інстанції врахувавши співмірність складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з вимог розумності, справедливості та пропорційності, враховуючи, що справа не є значної складності, обсяг, якість та характер наданих послуг, виходячи з обсягу фактично наданих послуг з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, враховуючи виконані в акті роботи, а також враховуючи заперечення позивача, суд першої інстанції вважав можливим зменшити їх розмір та стягнути з позивача витрати за надання правової допомоги на користь відповідача у розмірі 2000 грн 00 коп., що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та виконаної адвокатом роботи.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 2, 3, 5 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

У постанові від 8 червня 2022 року у справі № 357/380/20 Велика Палата Верховного Суду зазначила про наступне:

«Відповідно до частин другої - п`ятої статті 258 ЦПК України розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду. Процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, вирішуються шляхом постановлення ухвал. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядках закінчується прийняттям постанови. У випадках, передбачених цим Кодексом, судовий розгляд закінчується постановленням ухвали чи видачею судового наказу.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановлює ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

При цьому подання позовної заяви та відкриття судом провадження у справі потребує відповідної підготовки інших учасників справи: вивчення позовної заяви, її мотивів і доводів, за необхідності - підготовка відзиву на позов, участь у судових засіданнях, ознайомлення з матеріалами справи тощо.

Загальні норми ЦПК України спрямовані на відшкодування судових витрат стороні, яка виграла справу, тобто права якої були невизнані, оспорені або порушені іншою стороною та поновлені лише в результаті розгляду справи судом.

ЦПК України містить норми щодо розподілу судових витрат у разі ухвалення судового рішення (частина друга статті 141 ЦПК України) та у випадках, коли вимоги позивача судом по суті не розглядалися, але справа провадженням закінчується у зв`язку із закриттям такого чи залишенням справи без розгляду (стаття 142 ЦПК України).

Однією з підстав залишення позову без розгляду є заява позивача, подана до початку розгляду справи по суті.

У той же час, колегія суддів звертає увагу, що позовне провадження має певні етапи, які вимагають як дій суду, так і дій інших учасників справи.

Так, суд перевіряє відповідність позовної заяви щодо форми і змісту вимогам статті 175 ЦПК України, перевірка повноважень особи, що звернулась до суду із позовом, сплати судового збору за подання позову та, у разі дотриманні всіх вимог, постановлення ухвали про відкриття провадження по справі.

З цією процесуальною дією суду пов`язано право учасників справи подати до суду відзив на позовну заяву в письмовій формі протягом строку, встановленого судом в ухвалі про відкриття провадження по справі.

У статті 178 ЦПК України встановлено вимоги до форми та змісту відзиву та вказано на необхідність надання доказів надсилання його копій та документів, доданих до нього, іншим учасникам справи.

Тобто надання відзиву на позовну заяву є реалізацією принципу змагальності сторін (пункт 4 частини третьої статті 2 та стаття 12 ЦПК України)».

Враховуючи вищезазначений висновок Великої Палати Верховного Суду, апеляційний суд зазначає, що подача позовної заяви та відкриття провадження у справі вимагає від інших учасників справи вчинення дій на захист своїх інтересів та спонукає до здійснення певних дій, які б не були реалізовані за відсутності позовної заяви, тому у випадку залишення позову без розгляду мають бути враховані судові витрати, які понесли інші учасники справи у зв`язку із зверненням позивача до суду з позовною заявою та відкриттям провадження у справі.

Встановлено, що ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 05.06.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , треті особи: П`ята Київська нотаріальна контора, ОСОБА_2 про усунення спадкоємця від права на спадкування залишено без розгляду, за ініціативою позивача на підставі її заяви.

10 червня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Фляшовський В.А. через підсистему ЄСІТС - «Електронний суд» звернувся до суду першої інстанції з заявою про компенсацію здійснених відповідачем витрат, яка зареєстрована в суді 11 червня 2024 року вх. № 39481, просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

На підтвердження понесених відповідачем витрат на правову допомогу представником відповідача надано договір про надання правничої допомоги від 20.05.2024 року, укладений між адвокатом Фляшовським Вадимом Анатолійовичем та ОСОБА_1 (а.с. 128, 132).

Відповідно до п. 5.1 договору про надання правничої допомоги вартість послуг адвоката за підготовку відзиву на позовну заяву по справі, передбачені п. 1.1 цього договору становить 10 000 грн.

31 травня 2024 року між відповідачем та адвокатом Фляшовським В.А. складено акт про надання послуг, зі змісту якого вбачається, що адвокат надав, а довіритель (відповідач) прийняв, послуги наступного змісту - вивчення документів довірителя, складання та подання відзиву на позовну заяву у справі № 759/9522/24, подання заяви про залучення третьої особи у справі № 759/9522/24.

За надані послуги, відповідно до п. 5.1 Договору про надання правничої допомоги підлягає оплаті 10 000 грн. Станом на 31.05.2024 року вартість послуг з надання правничої допомоги у розмірі 10 000 грн сплачена в повному обсязі (а.с. 134).

Факт оплати вартості відповідних послуг підтверджується квитанцією від 31.05.2024 року (а.с. 133).

Послуги оплачені від імені позивача його іншим представником ОСОБА_3 , яка діяла на підставі довіреності від 18.04.2024 року, посвідчної державним нотаріусом П`ятої київської державної нотаріальної контори Гриценко О.В., зареєстрованої за № 8-249 (а.с. 129-130).

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції керуючись наведеними нормами дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для ухвалення додаткового рішення у даній справі задовольняючи частково заяву представника відповідача - адвоката Фляшовського В.А., дотримавшись принципів співмірності, розумності та реальності судових витрат.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач виконав всі вимоги процесуального закону для відшкодування понесених витрат, а тому суд першої інстнації безпідставно зменшив суму сдуових витрат, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, які викладені у постановах від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц, від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції в першу чергу мав брати до уваги інтереси відповідача, який поніс витрати та підтвердив їх розмір, а не надавати оцінку складності справи чи обсягу послуг наданих адвокатом, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки критерії для здійснення розподілу судових витрат, безпосередньо та причинно пов`язаних з розглядом справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що розумним та справедливим у даному випадку буде покладення на позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн, які відповідають фактичному обсягу послуг, наданих відповідачу, їх дійсності, необхідності, складності справи, є співмірними з часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг).

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач звертаючись з відзивом на заяву про відшкодування судових витрат, позивач не просив їх зменшити та не доводив необгрунтованість їх розміру, а лише вказував на невручення позивачу відповдіної заяви та доказів понесених витрат відповідачем, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки відзив на позовну заяву та заяву про відшкодування судових витрат, як процесуальний документ у всіх юрисдикціях це фактично заперечення відповідача щодо заявлених вимог, а також позиція стосовно визнання позову повністю або частково, а неподання відповідачем відзиву може бути розцінено судом як визнання позову за замовчуванням або за законом.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов правильного висновку про часткове задоволення заяви представника відповідача про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на правову допомогу.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, додаткове рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, постановленим з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його зміни чи скасування немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Фляшовського Вадима Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Святошинського районного суду міста Києва від 18 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено «17» жовтня 2024 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді С.В. Кулікова

В.І. Олійник