Справа №333/1696/14-ц
Провадження №6/333/435/24
У Х В А Л А

Іменем України

03 липня 2024 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді Тучкова С.С., за участю секретаря судового засідання Шелесько Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, цивільну справу №333/1696/14-ц за заявою адвоката Мазур Олени Сергіївни, яка діє в інтересах боржника ОСОБА_1 , про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, стягувач Акціонерне товариство «УкрСиббанк», заінтересована особа державний виконавець Комунарського відділу державної виконавчої служби у м.Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Сулаков Е.І., -

В С Т А Н О В И В:

До Комунарського районного суду м.Запоріжжя надійшла заява адвоката Мазур Олени Сергіївни, яка діє в інтересах боржника ОСОБА_1 - про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, стягував Акціонерне товариство «УкрСиббанк», заінтересована особа державний виконавець Комунарського відділу державної виконавчої служби у м.Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Сулаков Е.І. Заявник просить суд визнати виконавчий лист №333/1696/14-ц, виданий 16.10.2015 року Комунарським районним судом міста Запоріжжя у справі про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 1 484 113, 28 гривень на користь ПАТ «УкрСиббанк» на виконання рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09.07.2014 року, таким, що не підлягає виконанню. В заяві посилається на те, що заочним рішенням Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 09 липня 2014 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 1127464 грн. 63 коп. - заборгованість за кредитом, 315550 грн. 36 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 13496 грн. 61 коп. - сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 27601 грн. 68 коп. - сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом, а разом 1484113 грн. 28 коп. - заборгованість по договору про надання споживчого кредиту, а також судовий збір у сумі 3 654 грн. Рішення суду набрало законної сили 22.07.2014 року, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до 22.07.2015 року, що зазначено у самому виконавчому листі, виданому 16.10.2015 року. При цьому, у заяві стягувачем не було порушено клопотання щодо поновлення строків для примусового виконання судового рішення. Крім того, на теперішній час ОСОБА_1 частково погасила наявну заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 18.07.2008 року з подальшим анулюванням (прощенням) залишку боргу з боку АТ «УкрСиббанк». На теперішній час, обтяження земельної ділянки та будинку, що були предметом іпотеки, припинено на підставі документу, що підтверджує наявність факту виконання умов правочину, лист про припинення заборони, серія та номер: 57-2-06/33-29, виданий 15.03.2024, видавник: АТ «УкрСиббанк»; документ, що підтверджує наявність факту виконання умов правочину, зняття заборони, серія та номер: 1117, 1178, виданий 16.03.2024, видавник ОСОБА_3 , приватний нотаріус ЗМНО. Заявник вважає, що є матеріальні та процесуальні підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

13 травня 2024 року від представника заявника надійшла уточнена заява, яка була уточнена в частині визначення кола учасників, а саме: зазначено в якості заінтересованої особи державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у м.Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Сулакова Е.І.

15.05.2024 року від представника АТ «УкрСиббанк» надійшли заперечення, в яких стягувач просив суд відмовити у задоволенні заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню з дня його видачі, посилаючись на те, що відповідно до п.5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 02.06.2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим законом пред`являються до виконання у строку, встановлені ч.1 ст.12 вказаного Закону, а саме протягом 3-х років. При цьому строки пред`явлення виконавчого документу до виконання перериваються у разі пред`явлення його до виконання. У разі повернення виконавчого документу стягувачу у зв`язку з неможливості в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документу до виконання після переривання встановлюються з дня його повернення. Зважаючи на те, що виконавчий документ видано судом 16.10.2015 року, стягувач зазначає, що строк на його пред`явлення встановлюється у 3 роки, строк пред`явлення виконавчого документу має відліковуватися від вказаної дати і спливав 16.10.2018 року. При цьому стягувач зазначає, що 01.03.2024 року ОСОБА_1 було здійснене часткове погашення заборгованості за Кредитним договором, після чого в цей же день залишок боргу (що лишився після часткового погашення) Банк анулював (пробачив) позичальнику. Отже, на сьогодні зобов`язання між Банком та позичальником ОСОБА_1 за Кредитним договором є припиненими внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків згідно ст. 605 ЦК України.

20.06.2024 року від представника Комунарського відділу Державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) надійшли письмові пояснення, в яких державний виконавець Сулаков Е. І. просив відмовити у задоволенні заяви, посилаючись на те, що твердження боржника про те, що рішення суду виконано поза межами виконавчого провадження є некоректним, оскільки розрахунки між сторонами були проведені після відкриття виконавчого провадження в березні 2024 року, а також, що визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, унеможливить стягнення з боржника виконавчого збору.

Боржник та її представник, будучи повідомленими судом своєчасно та належним чином про час та місце розгляду справи, не з`явилися. Представник заявника через канцелярію суду надала заяву про проведення судового засідання за їхньої відсутності, наполягала на задоволенні заяви.

Представник стягувача, будучи повідомленим своєчасно та належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Скористався своїм правом щодо надання заперечень на заяву, в якій просила суд відмовити в її задоволенні. Також надала заяву в якій просила суд проводити судові засідання за її відсутності.

Державний виконавець, будучи своєчасно і належним чином повідомлений судом про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч.3 ст.432 ЦПК України неявка учасників процесу не перешкоджає розгляду заяви.

Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши заяви, заперечення стягувача, пояснення державного виконавця, суд дійшов таких висновків.

Заочним рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 09.07.2014 року позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені задоволено повністю, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 1484113 гривень 28 копійок заборгованості по договору про надання споживчого кредиту №0 від 18.07.2008 року, а також 3654 гривні 00 копійок витрат по сплаті позивачем судового збору (том 1 а.с.147-149).

ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду із заявою про видачу судового рішення і виконавчих листів 08.10.2015 року (том 1 а.с.154).

16.10.2015 року на підставі рішення суду і заяви стягувача від 08.10.2015 року судом було видано виконавчий лист №333/1696/14-ц про примусове стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту з ОСОБА_1 (том 1 а.с.158).

Згідно виконавчого листа, виданого Комунарським районним судом міста Запоріжжя у справі №333/1696/14-ц про стягнення заборгованості в розмірі 1 484 113, 28 гривень на виконання рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09.07.2014 року, рішення суду набрало законної сили 22.07.2014 року, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання зазначений до 22.07.2015 року, виконавчий лист виданий 16.10.2015 року.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону станом на дату винесення судового рішення), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки:

1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, протягом трьох місяців;

2) інші виконавчі документи протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до п.5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 02.06.2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим законом пред`являються до виконання у строку, встановлені цим Законом.

Згідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Разом з тим, стягувачем був отриманий виконавчий лист, в якому строк пред`явлення до виконання був зазначений до 22.07.2015 року. Відтак, стягувач отримав виконавчий лист 16.10.2015 року вже після спливу вказаного строку. З заявами про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання з посиланням на п.5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 02.06.2016 року, стягувач до суду не звертався.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.18 ЦПК України і статті 124 Конституції України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину «судового провадження» згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

За положеннями Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження здійснюється з дотриманням серед інших таких засад як верховенства права, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

На суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Також, з аналізу вказаної правової норми вбачається, що визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, законодавець пов`язує лише з тим, що: 1) виконавчий лист було видано помилково або 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або 3) з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання (такий висновок сформульований Верховним Судом у постанові від 16 січня 2018 року у справі №755/15479/14-ц).

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц.

Як вбачається, з матеріалів заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, та не заперечується стягувачем, згідно до листа стягувача АТ «УкрСиббанк» вих.№ 27-3-01/1916 від 20.02.2024 року АТ «УкрСиббанк» розглянуло звернення ОСОБА_1 про можливе погашення наявної заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 18.07.2008 із додатками та додатковими угодами до нього на умовах визначених АТ «УкрСиббанк», з подальшим анулюванням (прощенням) частки боргу. АТ «УкрСиббанк» гарантував зняття обтяження та завершення судових та виконавчих процесів у випадку погашення ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 14 000, 00 USD та погашення судових витрат в розмірі 33 533 грн. 75 коп. (том 3 а.с.44).

Відповідно до квитанцій до платіжної інструкції на переказ готівки №23 та №22 від 01.03.2024 року ОСОБА_1 оплатила на користь АТ «УкрСиббанк» вказані суми.

У відповідності до витягу з Державного реєстру речових прав №370207523 від 18.03.2024 року обтяження земельної ділянки та будинку, що були предметом іпотеки, припинено на підставі документу, що підтверджує наявність факту виконання умов правочину, лист про припинення заборони, серія та номер: 57-2-06/33-29, виданий 15.03.2024, видавник: АТ «УкрСиббанк»; документ, що підтверджує наявність факту виконання умов правочину, зняття заборони, серія та номер: 1117, 1178, виданий 16.03.2024, видавник ОСОБА_3 , приватний нотаріус ЗМНО (том 3 а.с.46-47).

Отже, погашення заборгованості відбулося не в межах виконавчого провадження на депозитний рахунок державної виконавчої служби, а в межах домовленостей боржника та стягувача на розрахунковий рахунок стягувача та з частковим прощенням боргу.

Про це свідчить і заява стягувача, вих.№27-3-01/2494 від 05.03.2024 року про повернення вказаного виконавчого листа без виконання, а також постанова державного виконавця Комунарського відділу виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сулакова Едуарда Івановича від 21.03.2024 року, якою виконавчий лист, який заявник просить визнати таким, що не підлягає виконанню, був повернений без виконання стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» (том 3 а.с.39-41).

Відтак, погашення заборгованості відбулося поза межами виконавчого провадження, крім того, на теперішній час у АТ «УкрСиббанк» знаходиться оригінал зазначеного виконавчого документа.

Дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, встановивши, що на теперішній час зобов`язання ОСОБА_1 перед АТ «УкрСиббанк» за вказаним Кредитним договором є припиненими внаслідок часткового добровільного виконання обов`язку, а також внаслідок прощення залишку боргу АТ «УкрСиббанк», суд дійшов висновку, що заява про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, підлягає задоволенню, оскільки наразі обов`язок боржника відсутній повністю у зв`язку з його припиненням та добровільним виконанням боржником.

Керуючись ст.124 Конституції України, ст.ст.18, 432 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

У Х В А Л И В:

Заяву адвоката Мазур Олени Сергіївни, яка діє в інтересах боржника ОСОБА_1 , про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, стягувач Акціонерне товариство «УкрСиббанк», заінтересована особа державний виконавець Комунарського відділу державної виконавчої служби у м.Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Сулаков Е.І., - задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №333/1696/14-ц, виданий 16.10.2015 року Комунарським районним судом м.Запоріжжя відносно боржника ОСОБА_1 по цивільній справі №333/1696/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені.

Копію ухвали направити сторонам для відома.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з її проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя С.С. Тучков