Провадження № 2/361/2017/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.06.24

26 червня 2024 р. м.Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Писанець Н.В.,

при секретарі Перканюк І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бровари у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , у інтересах якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення авансу

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , у інтересах якого діє адвокат Шокуров Ю.Л., у листопаді 2023 року звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення авансу.

В обгрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що 03 червня 2020 року, ОСОБА_3 склав розписку про те, що він отримав від ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 2000 доларів США за земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . У подальшому, ОСОБА_3 обіцяв оформити право власності на вказану земельну ділянку на ОСОБА_1 , уклавши з ним договір купівлі-продажу. Однак, свої зобов`язання не виконав. У травні 2023 року, позивачеві стало відомо, що за відповідачем право власності на спірну земельну ділянку не оформлено, що на неї взагалі державні акти не видавались, а тому вона відноситься до земель комунальної власності Бобровицької об`єднаної територіальної громади. На пропозиції позивача щодо повернення грошових коштів, відповідач не реагує. Внаслідок звернення позивача до поліції щодо можливого вчинення шахрайства з боку ОСОБА_3 , позивачеві надійшла відповідь у вигляді довідки від 02.06.2023р., за змістом якої, в ході перевірки, ОСОБА_3 визнав факт передачі йому від позивача ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 2000 доларів США для підготовки документів для подальшого продажу земельної ділянки, однак, вони не змогли дійти домовленостей щодо дати зустрічі для її продажу.

У зв`язку з небажанням відповідача виконувати свої зобов`язання та повертати грошові кошти, позивач звертається до суду за захистом своїх прав та надає розрахунок суми, що, на його думку, підлягає стягненню з відповідача, а саме просить стягнути на його користь суму авансу 2000 доларів США, що еквівалентно 72090,60 грн. за курсом НБУ на день подачі позову, а також просить стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1073,60 грн. та витрат на правову допомогу у сумі 8000 грн.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 19.12.2023р. відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. У наданий в ухвалі час, від відповідача не надійшов відзив.

Присутні у судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні.

Сповіщений про час та дату розгляду справи відповідач ОСОБА_3 до зали сулду не з`вився, відзив на позовну заяву не направив.

Суд, дослідивши письмові докази та матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частиною першою статті 15 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з пунктом першим частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

У даній справі між сторонами виникли правовідносини з договору купівлі-продажу.

У відповідності до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Відповідно до положень пункту 4 частини 1ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 03 червня 2020 року, ОСОБА_3 склав розписку про те, що він отримав від ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 2000 доларів США за земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . У подальшому, ОСОБА_3 обіцяв оформити право власності на вказану земельну ділянку на ОСОБА_1 , уклавши з ним договір купівлі-продажу. Однак, свої зобов`язання не виконав. Будь-яких доказів на підтвердження належного виконання умов договору, невиконання умов договору з вини позивача, відповідачем не надано.

Так, відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Правові наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком передбачені вимогами статті 571 ЦК України, зокрема: якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора; якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості; сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором; у разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.

За змістом наведених норм ЦК України, завдаток є доказом існування зобов`язання, виконує платіжну функцію та є способом забезпечення виконання зобов`язання.

Згідно із положеннями ст.ст.546, 548 ЦК України завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов`язання, яке випливає із договору, укладеного сторонами.

Відповідно до правової позиції, викладеної Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 вересня 2020 року у справі №918/631/19, виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення.

Будь-яких належних та допустимих доказів виконання відповідачем свого зобов`язання за вказаним договором до суду не надано.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що грошова сума 2000 доларів США, сплачена замовником є авансовим платежем (авансом) здійсненим позивачем при цьому, відповідачем не виконані зобов`язання за договором, а отже наявні правові підстави для стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача авансу у вказаному розмірі, що еквівалентно 72090,60 грн. за курсом НБУ на день подачі позову.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України суд стягує відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених вимог у розмірі 1073,60 грн.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на правничу допомогу.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово вказував, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), а також документи, що свідчать про фактичне надання таких послуг.

При встановленні гонорару, враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд вважає за необхідне підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір зазначити, що аналогічні критерії розумності та реальності застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Таким чином, суд не зобов`язаний присуджувати стороні всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо, - є неспівмірним.

Позивач ОСОБА_1 підтвердив витрати на правничу допомогу договором про надання правничої допомоги від 12.06.2023, розрахунком гонорару за надання правничої допомоги, актом прийому-передачі наданих послуг професійної правничої допомоги від 22.11.2023р. на суму 8000 грн.

Отже, виходячи з предмета та підстав позову, наявну судову практику в аналогічних спорах, обсяг виконаних безпосередньо адвокатом робіт, суд дійшов висновку, що справедливим та співмірним є зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 5000,00 грн. Такий розмір витрат є цілком обґрунтованим та пропорційним до предмета задоволеного позову.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1, 2, 77-78, 81, 89, 141, 223, 247, 259, 263-265, 273, 279, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , у інтересах якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення авансу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 - суму авансу в розмірі 72090,60 ( сімдесят дві тисячі дев`яносто) гривень 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 (одна тисяча сімдесят три) гривень 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Н.В.Писанець