Справа № 196/1/24
№ провадження 2/196/104/2024
27 червня 2024 року смт. Царичанка
Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Бабічевої Л.П.,
за участі секретаря судового засідання Шевченко Т.І.,
позивачки - ОСОБА_1 (у режимі відеоконференції),
представника позивачки - адвоката Зайцевої О.П. (у режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт.Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Слобожанський відділ державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про звільнення від сплати аліментів, звільнення від сплати заборгованості по аліментах, стягнення аліментів, -
Позивачка ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Зайцева О.П., звернулася до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів, звільнення від сплати заборгованості по аліментах, стягнення аліментів.
В обґрунтування позовних вимог вказала, що заочним рішенням, ухваленим 01.12.2021 р. Царичанським районним судом Дніпропетровської області у цивільній справі №196/245/21 було стягнуто з неї на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18 березня 2021 року і до повноліття дитини.
На підставі виконавчого листа №196/245/21, виданого 11.01.2022 р. Царичанським районним судом Дніпропетровської області, 29 січня 2022 року було відкрито виконавче провадження №68417738, яке перебуває на виконанні у Слобожанському відділі ДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
У зв`язку із введенням з 24.02.2022 року на території України військового стану, вона з сином 01.04.2022 року виїхала до Чеської Республіки, де перебуває по цей час.
Про ухвалене Царичанським районним судом Дніпропетровської області заочне рішення та примусове його виконання їй стало відомо лише під час перетину кордону України 01.04.2022 року, при виїзді із сином до Чеської Республіки.
Приблизно з грудня 2021 року по березень 2022 року син проживав з бабусею (матір`ю відповідача), так як відповідач виїздив до Чеської Республіки працювати. Вона з січня 2021 року перебувала в Чеській Республіці, тільки іноді приїздила навідувати сина, при цьому постійно намагалася забезпечувати сина всім необхідним - купувала одяг, оплачувала харчування сина в школі та інше.
Починаючи приблизно з грудня 2021 року по березень 2022 року (час проживання сина з бабусею), вона постійно робила грошові перекази на картку бабусі для утримання сина, оплачувала харчування сина в школі, купувала меблі в кімнату сина.
Змінились її життєві обставини, з яких виходив суд при ухваленні вищевказаного рішення про стягнення аліментів. Зокрема, з 01.04.2022 р. син проживає разом з нею у квартирі, наданій їм товариством, на якому вона працює та знаходиться на повному її утриманні. Син навчається у 8-Б класі Першої середньої школи м. Млада Болеслав, має карту страхувальника загальної медичної страхової.
Відповідач фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться життям сина, його духовним, розумовим, соціальним та моральним розвитком.
Отже, на день звернення до суду їх неповнолітній син постійно проживає з нею протягом 20 місяців (з 01.04.2022 р.) у Чеській Республіці. Тому нарахування аліментів за період, коли дитина почала проживати з матір`ю, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина. За цих обставин існує порушення як прав дитини на отримання цих платежів, так і майнових прав самого платника аліментів (позивачки).
За вказаних підстав, стягнення з неї аліментів на утримання сина, за умови, що син проживає з нею та перебуває на її утриманні, суперечить положенням ч. 3 ст. 181 СК України.
Щодо звільнення від сплати заборгованості за аліментами посилається на те, що згідно із ч.2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Враховуючи вказані норми та проживання дитини з нею, а не з відповідачем, що є істотною обставиною, яка зумовлює не тільки припинення стягнення аліментів, а й звільнення від сплати заборгованості за ними. Дитина проживає з нею, батько не надає допомоги на утримання сина, тому її слід звільнити від заборгованості по сплаті аліментів у повному обсязі.
Щодо стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання сина зазначає, що син сторін ОСОБА_4 з 01 квітня 2022 року проживає з нею та повністю перебуває на її утриманні. В свою чергу відповідач будь-якої допомоги на його утримання сина не надає.
Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Враховуючи, що відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не приймає участі у вихованні сина, тому він, як батько дитини зобов`язаний брати участь в утриманні сина.
Враховуючи вищевикладене, позивачка просить:
- звільнити її від сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, на користь ОСОБА_2 , які стягуються на підставі заочного рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 01.12.2021 року у справі №196/245/21;
- звільнити її від сплати заборгованості за аліментами, які стягуються на підставі виконавчого листа №196/245/21 від 11.01.2021 року, виданого Царичанським районним судом Дніпропетровської області (ВП №68417738 відкрите 29.01.2022 року) відповідно до заочного рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 01.12.2021 року у справі №196/245/21, за період з березня 2021 року по дату набрання рішенням у даній справі законної сили;
- заочне рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 01.12.2021 року у справі №196/245/21, - визнати таким, що не підлягає виконанню;
- стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.12.2023 р. (день звернення з позовом до суду) до досягнення дитиною повноліття. Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу аліментів за один місяць;
- стягнути з ОСОБА_2 на її користь судові витрати понесені нею у зв`язку з розглядом даної справи.
Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 22.01.2024 р. відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (Т.1 а.с.75).
Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 06.03.2024 р. закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті (Т.1 а.с. 147).
У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 (у режимі відеоконференції) підтримала позов, просила позовні вимоги задовольнити. Також пояснила, що з 25.04.2022 року її та відповідача син - ОСОБА_4 проживає разом з нею в Чеській Республіці і по цей час. Батько дитини відповідач ОСОБА_2 не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Син повністю перебуває на її утриманні.
Представник позивачки адвокат Зайцева О.П. у судовому засіданні (у режимі відеоконференції) підтримала позовні вимоги та просила задовольнити їх у повному обсязі з підстав, зазначених у позові. Також пояснила, що 11.01.2022 р. був виданий виконавчий лист згідно заочного рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 01.12.2021 р. про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, до повноліття дитини. Виконавчий лист звернено до виконання. 25.04.2022 р. позивачка з сином виїхала до Чехії, де разом проживають і по цей час. Враховуючи, що син проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, тому змінилися обставини після стягнення аліментів, які є підставою для звільнення її від сплати аліментів і заборгованості по аліментах. У подальшому представник позивачки подала до суду клопотання про завершення розгляду справи за її відсутності та відсутності позивачки (Т.2 а.с. 34-36).
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився, про місце, день та час слухання справи був повідомлений належним чином згідно з порядком, встановленим ст.128 ЦПК України (Т.1 а.с. 170-173, 194-196, Т.2 а.с. 44-45). Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, відзив на позов не подав, а тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України за наявності згоди позивачки розглядає справу при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Представник третьої особи Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у судове засідання не з`явився, про місце, день та час слухання справи був повідомлений належним. До суду від головного державного виконавця Браславець Л. Надійшло клопотання про розгляд справи без участі третьої особи (Т.2 а.с. 19).
23 квітня 2024 року судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи (Т.1 а.с. 202).
Суд заслухавши пояснення позивачки та її представника, неповнолітнього сина сторін, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що сторони з 17.06.2009 р. перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області у справі №196/1833/18 від 19.02.2019 р., що набрало законної сили 22.03.2019 р. (Т.1 а.с. 60-62).
Сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (повторно) серії НОМЕР_1 від 18.04.2022 р. (Т.1 а.с.63).
Заочним рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області у справі №196/245/21 від 01.12.2021 р. було звільнено ОСОБА_2 від сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , які були стягнуті на підставі судового наказу Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2020 року у справі №196/56/20; судовий наказ визнано таким, що не підлягає виконанню, та з ОСОБА_1 було стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18 березня 2021 року і до повноліття дитини. Рішення набрало законної сили 04.01.2022 р. (Т.1 а.с. 45-50).
Згідно ухвали Царичанського районного суду Дніпропетровської області у справі №196/245/21 від 21.02.2023 р. ОСОБА_1 було поновлено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, а заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення (Т.1 а.с. 159-162).
Постановою Дніпровського апеляційного суду у справі №196/245/21 від 21.06.2023 р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без задоволення, а заочне рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2021 року залишено без змін (Т.1 а.с. 163-167, Т.2 а.с. 41-43).
На підставі виконавчого листа №196/245/21 про стягнення аліментів, виданого 11.01.2022 р. Царичанським районним судом Дніпропетровської області, 29 січня 2022 року було відкрито виконавче провадження №68417738, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження від 29.01.2022 р. (Т.1 а.с.15-16).
У ході судового розгляду справи було встановлено, що неповнолітній син сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 25.04.2022 року і по даний час проживає разом із матір`ю позивачкою ОСОБА_1 в Чеській Республіці та перебуває на її утриманні, що підтверджується такими доказами.
Так, згідно довідки Відділу перебування іноземних громадян Млада Болеслав Відділу біженства та міграційної політики Міністерства внутрішніх справ ЧР № ОАМ-482716/МС-2023 від 27.11.2023 р., з нотаріально засвідченим перекладом, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , має дозвіл на проживання у Чеській Республіці від 25.04.2022 р. до 31.03.2024 р. (Т.1 а.с. 177-179).
Як вбачається з копії візи Чеської Республіки ОСОБА_3 № 010823378 від 25.04.2022 р., строк початку дії візи зазначено 25.04.2022 р. (Т.1 а.с.183).
У подальшому 05.04.2024 р. Майданному ОСОБА_5 з питань надання притулку та міграції політики МВС Чеської республіки видано візу Чеської Республіки, строк дії якої з 01.04.2024 по 31.03.2025 (Т.2 а.с. 8-11).
Згідно довідки директорату Середньої школи ОСОБА_6 від 22.11.2023 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з 01.09.2022 року є учнем Першої середньої школи ОСОБА_6 . У 2003/2024 навчальному році відвідує 8Б клас (Т.1 а.с. 19-21).
Як вбачається з довідок про забезпечення житлом від 06.10.2023 року та від 19.09.2023 року, з нотаріально засвідченим перекладом, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 орендують житло на території Чеської Республіки за адресою: АДРЕСА_2 (Т.1 а.с. 23-28).
У судовому засіданні позивачка та її син ОСОБА_4 підтвердили, що останній з 25.04.2022 р. проживає у Чеській Республіці з позивачкою.
Так, у судовому засіданні (у режимі відеоконференції) неповнолітній син сторін - ОСОБА_3 пояснив, що з 25.04.2022 р. він проживає з матір`ю в Чехії. До цього він проживав у бабусі (матері батька) в с.Юр`ївка Царичанського району Дніпропетровської області. З часу його проживання з матір`ю в Чехії батько грошове забезпечення та утримання не надає.
Отже, з досліджених судом вищевказаних письмових доказів та наданих позивачкою і її сином пояснень, судом достовірно встановлено, що син сторін проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні з 25.04.2022 р.
Інші надані позивачкою до матеріалів справи документи стосуються лише її проживання в Чеській Республіці та її працевлаштування з 08.01.2021 р. у компанії ТОВ «Лондон Автомотив», проте жодним чином не підтверджують проживання її неповнолітнього сина разом із нею в 2021 році.
Також у постанові Дніпровського апеляційного суду від 21 червня 2023 року у справі №196/245/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів, зазначено про те, що фотокопія візового документу Чеської Республіки про те, що її син ОСОБА_9 з 25.04.2022 р. проживає у даній країні не спростовує факту встановленого судом щодо проживання дитини з батьком станом на 2021 рік та не підтверджує проживання дитини з відповідачкою в 2021 році (Т.2 а.с. 41-43).
Враховуючи вищевикладене, встановлені судом фактичні обставини справи, суд не може взяти до уваги посилання позивачки у позові на ту обставину, що неповнолітній син проживає разом із нею з 01.04.2022 р. в Чеській Республіці, а також те, що з грудня 2021 року по березень 2022 року син фактично знаходився на її утриманні. На підтвердження даних обставин позивачка не надала суду жодного належного доказу.
Таким чином, судом встановлено, що неповнолітній син сторін - ОСОБА_3 проживає з 25 квітня 2022 року разом із матір`ю позивачкою в справі ОСОБА_1 в Чеській Республіці та перебуває на її утриманні.
Вирішуючи позовні вимоги про звільнення позивачки від сплати аліментів та заборгованості за аліментами, стягнення аліментів, суд виходить з такого.
Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
У статті 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Відповідно до статті 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
Зазначена норма не встановлює вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення.
З урахуванням предмета цього спору, однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.
Згідно з частиною четвертою статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Частиною восьмою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.
Отже, особа вправі звернутися до суду із заявою щодо розміру, способу виконання рішення суду зі сплати аліментів, звільнення від сплати аліментів та звільнення від сплати заборгованості за аліментами.
Оскільки судом у ході розгляду справи було встановлено, що дитина сторін проживає з позивачкою з 25 квітня 2022 року і по цей час, то існує необхідність припинення стягнення аліментів з матері та звільнення її від сплати аліментів і заборгованості за аліментами, а також стягнення аліментів із батька.
Нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з батьком, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина.
Зміна фактичних обставин після ухвалення судом заочного рішення від 01 грудня 2021 року про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої статті 197 СК України може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів. Рішення про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами повинно також відповідати найкращим інтересам дитини.
Таким чином, позовні вимоги в частині звільнення від сплати аліментів на утримання сина, які стягуються на підставі заочного рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2021 року у справі №196/245/21, є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог про звільнення від сплати заборгованості за аліментами з березня 2021 року по дату набрання рішенням у даній справі законної сили, то в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з такого.
Оскільки судом було встановлено, що неповнолітній син сторін проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні лише з 25 квітня 2022 року, а не з березня 2021 року, то відсутні підстави для звільнення позивачки від сплати заборгованості за аліментами, яка виникла з березня 2021 року до 25 квітня 2022 року, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.
Отже, за вищевикладених обставин суд вбачає підстави для звільнення позивачки від сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), щомісячно до повноліття дитини на користь відповідача, які стягуються на підставі заочного рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2021 року у справі №196/245/21, а також для звільнення позивачки від сплати заборгованості за аліментами на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина, які підлягають стягненню згідно заочного рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2021 року у справі №196/245/21 на підставі виконавчого листа №196/245/21 від 11.01.2022 р., виданого Царичанським районним судом Дніпропетровської області /виконавче провадження №68417738/ - за період з 25 квітня 2022 року по дату набрання рішенням законної сили.
Щодо позовної вимоги про визнання заочного рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 01.12.2021 р. у справі №196/245/21 таким, що не підлягає виконанню, то дана вимога не підлягає задоволенню, оскільки у даному випадку належним та ефективним способом захисту порушених прав позивачки є саме звільнення позивачки від сплати аліментів та заборгованості за аліментами. У даному випадку визнання заочного рішення суду таким, що не підлягає виконанню, не є належним способом захисту, який передбачено законом.
Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання сина, то суд зазначає таке.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей.
Враховуючи правову природу аліментів, їх цільовий характер, а також передбачені законом підстави їх стягнення на корить того з батьків, з ким проживає дитина, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення аліментів на користь позивачки, з якою, за встановленими обставинами справи, проживає дитина з 25 квітня 2022 року.
Існування заочного рішення суду від 01.12.2021 р. про стягнення аліментів з позивачки на користь відповідача повинно оцінюватись з урахуванням обставин, які змінились після його постановлення, існування такого рішення не може бути безумовною підставою для відмови у стягненні аліментів на користь того з батьків, з ким на час вирішення нового спору проживає дитина, оскільки керівним принципом у цьому випадку є дотримання найкращих інтересів дитини.
Отже, стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини, за умови, що ця дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні суперечить положенням статті 181 СК України, за якою аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей, а відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Доказів того, що у відповідача є інші утриманці та він надає матеріальне забезпечення згідно із законом іншим особам, також доказів того, що відповідач не може надавати дітям матеріальну допомогу суду надано не було. Суд же розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, … в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках / ч. 1 ст. 13 ЦПК України/ і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень / ч. 3 ст. 12 ЦПК України/.
За таких обставин, враховуючи встановлені обставини, те, що відповідач є працездатною особою, суд вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/ 4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, з дня пред`явлення позову до суду, т.б. з 29 грудня 2023 року, (згідно роздруківки вхідних документів електронного суду позов подано 29 грудня 2023 року) і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією про сплату №2898-8958-8524-0175 від 29.12.2023 року (а.с. 1), а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки суму понесених судових витрат в розмірі 858,88 грн.
Інших доказів на підтвердження судових витрат на день ухвалення судом рішення суду надано не було.
На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 78-80, 141, 259, 263-265, 273, 280, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів, звільнення від сплати заборгованості по аліментах, стягнення аліментів задовольнити частково.
Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які стягуються на підставі заочного рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2021 року у справі №196/245/21.
Звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості за аліментами на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які підлягають стягненню згідно заочного рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2021 року у справі №196/245/21 на підставі виконавчого листа №196/245/21 від 11.01.2022 р., виданого Царичанським районним судом Дніпропетровської області /виконавче провадження №68417738/ - за період з 25 квітня 2022 року по дату набрання рішенням законної сили.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с.Гупалівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, РНОКПП - НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м.Дніпропетровськ, РНОКПП - НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , Чеської Республіки, аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29 грудня 2023 року і до повноліття дитини.
Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу аліментів за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 , витрати по сплаті судового збору в розмірі 858 грн. 88 коп. (вісімсот п`ятдесят вісім грн. 88 коп.).
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивачка: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_4 , місце проживання: АДРЕСА_5 01, Чеської Республіки.
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_4 .
Повний текст рішення складено 08 липня 2024 року.
Суддя Л.П. Бабічева