Справа № 646/7897/24
№ провадження 2/646/2906/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2024 року м.Харків

Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі: головуючого судді Демченко І.М., за участю секретаря Кочитової Я.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

за участю відповідача ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, зареєстрованого 15 серпня 2009 року з ОСОБА_2 , посилаючись на те, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені більш як півтора року через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, різні погляди на подружнє життя, примирення не можливе. Дітей від шлюбу не мають. Майновий спір відсутній.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 17.07.2024 справу прийнято до провадження суддею Демченко І.М. та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 при зверненні до суду з цим позовом надала заяву, у якій просила справу розглядати без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні проти розірвання шлюб заперечував, пояснивши, що непорозуміння, які виникли на цей час, можливо подолати, оскільки він любить свою дружину, їх сім`ю можливо зберегти, однак позивач уникає зустрічей з ним та не бажає з ним спілкуватися.

Суд, дослідивши докази, встановив фактичні обставини справи та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами.

Зі свідоцтва про шлюб, виданого 15 серпня 2009 року Комінтернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, встановлено, що громадянин України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та громадянка України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрували шлюб 15 серпня 2009 року, про що тим же відділом державної реєстрації актів цивільного стану складено відповідний актовий запис за № 329. Після реєстрації подружжям прізвища не змінювалися.

Подружжя дітей не має.

Статтею 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Частиною третьою статті 105 Сімейного Кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя, на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно зі ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

При цьому, суд враховує правову позицію Верховного Суду за № 61-8206св19 від 03.12.2020, відповідно до якої суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо.

Судовим розглядом встановлено, що подружжя шлюбно-сімейних відносин не підтримує понад рік, позивач не бажає поновити стосунки та зберегти сім`ю. Вжиті судом заходи, направлені на примирення, не принесли результату, адже, протягом достатньо тривалого часу, що справа перебуває у провадженні суду, стосунки між сторонами не відновлені та ОСОБА_1 , маючи повагу до відношень, які існували на момент реєстрації шлюбу, наполягає на його розірванні, що свідчить про те, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 23, 76-81, 258, 259, 263, 264, 265, 273, ч.8 ст. 294 ЦПК України, ст. ст.110, 112 Сімейного Кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов - задовольнити.

Розірвати шлюб, зареєстрований 15 серпня 2009 року Комінтернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції , актовий запис № 329, між громадянином України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та громадянкою України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Рішення може бути оскаржено повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 20.11.2024.

Головуючий : І.М.Демченко