печерський районний суд міста києва
пр. № 2-др-174/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року Печерський районний суд м. Києва

в складі головуючого - судді Литвинової І. В.

за участю секретаря судового засідання Когут Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Морозова Світлана Володимирівни про розірвання договору довічного утримання та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

04 вересня 2024 року рішенням Печерського районного суду м. Києва позов задоволено частково: розірвано договір довічного утримання, укладений 06 липня 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С. В. і зареєстрований за № 3883; відмовлено у задоволенні позову у частині вимог про зобов`язання державного реєстратора провести реєстрацію права власності ОСОБА_1 , стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 840, 80 грн і понесені витрати на правову допомогу у розмірі 35 000, 00 грн /т. ІІІ а. с. 209-219/.

08 листопада 2024 року представник позивача подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій заявник просила Доповнити рішення Печерського районного суду м. Києва від 04.09.2024 у справі №757/14237/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Морозова С. В. про розірвання договору довічного утримання та зобов`язання вчинити дії, абзацами наступного змісту, припинити та зняти заборону відчуження, накладену 06 липня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С. В., у зв`язку із посвідченням договору довічного утримання (догляду) на квартиру АДРЕСА_1 , номер запису про обтяження № 26931353; визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своєї заяви представник вказала, що 17 жовтня 2024 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Духновською О. винесено рішення про відмову у проведені реєстраційних дій №75613999 у зв`язку з відсутністю у резолютивній частині вищезазначеного судового рішення від 04 вересня 2024 року заявлених речових прав на нерухоме майно та їх обтяження: не визнано право власності за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 , та не знято заборону відчуження з цієї квартири, просимо суд винести додаткове рішення для подальшого внесення цих даних до Державного реєстру нерухомості.

Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів у матеріалах справи, дійшов наступного висновку.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Наведене означає, що принцип диспозитивності покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, за вирішенням яких позивач звернувся до суду. Суд вирішує лише ті вимоги по суті спору, про вирішення яких клопочуть сторони, і за загальним правилом, не повинен виходити за межі цих вимог. Тобто суд зв`язаний предметом і обсягом заявлених вимог (постанова Верховного Суду від 19 лютого 2019 року у справі № 824/399/17-а).

До початку розгляду судом справи по суті позивач має право у спосіб подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову (постанова Верховного Суду від 13 лютого 2018 року у справі № 264/4263/16-ц).

Відповідно, право особи звернутися до суду з самостійно визначеними позовними вимогами узгоджується з обов`язком суду здійснити розгляд справи у межах таких вимог. Вихід за межі позову можливий у виняткових випадках, зокрема, коли повний та ефективний захист прав, свобод та інтересів неможливий у заявлений позивачем спосіб. Такий вихід за межі позовних вимог має бути пов`язаний із захистом саме тих прав, свобод та інтересів, щодо яких подана позовна заява (постанова Верховного Суду від 24 вересня 2019 року у справі № 819/1420/15).

Судом встановлено, що у рішенні суду від 04 вересня 2024 року судом вирішено спір відповідно до заявлених позовних вимог.

Умови, передбачені статтею 270 ЦПК України, не встановлено, відтак відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення у справі.

Керуючись ст.ст. 1-23, 43, 49, 133-141, 246, 261, 270, 351-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Морозова Світлана Володимирівни про розірвання договору довічного утримання та зобов`язання вчинити дії, залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя І. В. Литвинова