Справа № 128/4573/24
УХВАЛА

Іменем України

20 листопада 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Васильєва Т.Ю., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Оверковського Костянтина Володимировича, про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 30.12.2022 в сумі 51 000 доларів США, що становить 2 106 300 грн.

Одночасно з позовною заявою представник позивача подав заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову в межах цини позовних вимог шляхом накладення арешту на все майно (рухоме та нерухоме), грошові кошти, корпоративні права, що належать ОСОБА_2 , заборонити ОСОБА_2 проводити будь-які дії щодо відчуження, поділу чи об`єднання рухомого та нерухомого майна, що належить йому на праві власності, заборонити органам, які проводять реєстрацію речових прав на нерухоме та рухоме майно, в тому числі державним кадастровим реєстраторам, здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі вносити зміни в Державний земельний кадастр, спрямовані на відчуження, об`єднання, поділ щодо нерухомого майна, яке належить ОСОБА_2 .

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що позивач (позичальник) за договором позики від 30.12.2022 передав у власність відповідачеві (позикодавцю) грошові кошти в сумі 51 000 доларів США, а відповідач мав повернути позивачу вказані кошти (позику) у строк до 29.06.2023, тобто, починаючи з 30.06.2023 позичальник є таким, що прострочив виконання зобов`язання, але відповідач не здійснив жодного платежу на користь позивача в рахунок погашення заборгованості, станом на день подання позовної заяви зобов`язання за договором позики не виконані, тому з нього належить стягнути всю суму позики за договором від 30.12.2022 в повному обсязі. Не вживши заходів щодо забезпечення позову, існує небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення по справі, крім того, захист прав, свобод та інтересів позивача стане неможливим без вжиття таких заходів, а для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

З огляду на вимоги ст. 153 ЦПК України, оскільки заява про забезпечення позову була подана суду 18.11.2024, останнім днем розгляду даної заяви є 20.11.2024.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, оглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Згідно п.п. 1, 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Також суд враховує, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України). Співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Так, представник позивача просить накласти арешт на все нерухоме майно (рухоме та нерухоме), належне відповідачу, проте не зазначає, на яке саме майно необхідно накласти арешт та не надає суду жодного підтвердження того, що відповідачу належить на праві власності будь-яке рухоме та нерухоме майно. Та будь-які об`єктивні перешкоди щодо встановлення таких обставин у представника позивача відсутні, оскільки такі відомості можуть бути отримані представником позивача із Державних реєстрів за його адвокатським запитом до будь-якого державного реєстратора або шляхом отримання відомостей онлайн за наявності кваліфікованого електронного підпису.

При цьому, суд звертає увагу, що ціна позову становить 51 000 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на дату подання позову становить 2 106 300 грн. Та в матеріалах позовної заяви, заяви про забезпечення позову та долучених до них документів, немає жодних відомостей та доказів щодо дійсного майнового стану відповідача, можливих джерел регулярного отримання ним доходів тощо. За таких обставин, необхідність накладати арешт на все майно відповідача, про дійсну наявність та обсяг якого заявником не вказано, є явно неспівмірною з ціною позову.

Тобто, у даному випадку застосування судом заходів забезпечення позову у вигляді арешту на все майно належне відповідачу, заборони йому проводити будь-які дії щодо відчуження, поділу чи об`єднання рухомого та нерухомого майна, що належить йому на праві власності, заборони органам, які проводять реєстрацію речових прав на нерухоме та рухоме майно, в тому числі державним кадастровим реєстраторам, здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі вносити зміни в Державний земельний кадастр, спрямовані на відчуження, об`єднання, поділ щодо нерухомого майна, яке належить ОСОБА_2 , про які просить позивач, призведе до непропорційного обмеження прав невстановленого кола осіб, оскільки арешт майна полягає у здійсненні його опису та передачі на зберігання відповідним особам, тобто обмежує право використання арештованого майна.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено співмірності заявленим вимогам обраного виду забезпечення позову, а невжиття такого заходу забезпечення позову, за відсутності будь-яких доказів щодо джерел доходів відповідача, відсутності інформації про дійсний майновий стан відповідача, відсутності доказів вчинення відповідачем умисних дій, спрямованих на відчуження належного йому майна чи його зміну, не може бути перешкодою до виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Та заявлячи вимоги про забезпечення позову в межах ціни позовних вимог, позивачем взагалі не доводиться та не обгрунтовується реальна вартість майна, на яке він просить наклатси арешт та заборонити вчиняти дії щодо нього, хоча саме на позивача покладено обов`язок доведення відповідності обраного заходу забезпечення позову заявленим позовним вимогам, та без визначення вартості такого майна встановити його відповідність ціні позову є неможливим.

Зважаючи на заявлені позовні вимоги, а також відсутність будь-яких доказів дійсного майнового стану відповідача, його умисної поведінки, спрямованої на уникнення виконання зобов`язання, наявність чи відсутність регулярних доходів, а також відсутності визначення вартості майна відповідача на встановлення його відповідності ціні позовних вимог, в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 149 - 153 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Оверковського Костянтина Володимировича, про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Суддя: