Номер провадження 2/676/2318/24
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У К Р А Ї Н И .

28 жовтня 2024 року. м. Кам"янець- Подільський

Кам`янець- Подільський міськрайонний суд Хмельницької області.

в складі : головуючої судді - Семенюк В.В.

за участю секретаря судового засідання - Сенчишеної Р.М.

справа № 676/5288/24,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно за набувальною давністю,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Ухвалою суду від 03.09.2024 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

У підготовчому судовому засіданні суд з`ясував відношення сторін до позову, оскільки, при вивченні матеріалів справи, встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та визнання позову ОСОБА_1 про визнання права власності на частину квартири за набувальною давністю.

Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Позивач, обгрунтовуючи позовні вимоги, вказує, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 10.05.1995 року він, як основний квартиронаймач, разом із членами його сім`ї, приватизували житлову квартиру за АДРЕСА_1 . На час приватизації квартири до членів його сім`ї відносилися: його дружина ОСОБА_3 , син ОСОБА_4 та донька ОСОБА_5 , якій після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище ОСОБА_2 , частка кожного співвласника становитиме .

Але з 18.03.2011 року донька ОСОБА_2 вибула з вищезазначеної квартири, знялася з реєстрації за адресою розташування квартири АДРЕСА_2 та зареєструвалася за адресою постійного свого місця проживання: АДРЕСА_3 , де вона постійно проживає з березня 2011 року по теперешній час. Поселилася ОСОБА_2 в квартиру за АДРЕСА_4 , яка належить на праві власності його дружині, а її матері, ОСОБА_3 , згідно Договору дарування від 11.11.1997 року. Незважаючи на те, що ОСОБА_2 є співвласником квартири за АДРЕСА_1 , вона не приймає ніякої участі в утриманні квартири, в проведенні будь-яких ремонтів в квартирі, в оплаті послуг, взагалі ОСОБА_2 , за такий тривалий період, жодного разу не навідалася до них та до квартири.

При неодноразовому зверненні до ОСОБА_2 про необхідність приймати хоча б елементарну, часткову участь, у проведенні ремонту, який мав місце неодноразово за тривалий період понад 13 років, в оплаті квартиплати та опалення, ОСОБА_2 категорично відмовлялася та відмовляється від будь-якої участі в утриманні квартири та частковій оплаті послуг, пояснюючи свою відмову тим, що її не цікавить доля, належної їй частки квартири. Вищевикладені обставини можуть підтвердити свідки в суді, явку яких він забезпечить.

Фактично, весь тягар по утриманню квартири лягає на нього, що підтверджується розрахунковими книжками. В той же час, при наданні пропозиції ОСОБА_3 , його дружиною, ОСОБА_2 прийняти від неї в дар однокімнатну квартиру за АДРЕСА_4 , остання категорично відмовляється прийняти в дар квартиру, де вона проживає понад 14 років, мотивуючи тим, що вона не бажає нести обов`язок по сплаті послуг по цій квартирі, тощо, оскільки його дружина, власниця тої квартири, також сплачує всі послуги, опалення, квартплату за ту квартиру, де проживає на протязі 14 років, їх донька ОСОБА_2 .

За таких обставин, позивач вважає, що оскільки він на протязі більше, ніж десять років, на законних підставах володіє частиною квартири за АДРЕСА_1 та не перестає відкрито володіти та користуватися усією квартирою, в тому числі , її частиною, яка належить на праві власності ОСОБА_2 , відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 10.05.1995 року, тому він має право на визнання за ним права власності на цю частину будинку за набувальною давністю, про що і просить суд.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася та звернулася до суду із завою про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивача, позов підтримують та просять його задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду із заявою про розгляд справи у її відсутності, позов визнає та не заперечує, щоб частина квартири АДРЕСА_1 , яка належить їй, належала її батькові, позивачу по справі, у зв`язку із тим, що вона на протязі 16 років не піклується про свою власність.

Суд розглядає справу у відсутності сторін, на підставі наявних матеріалів справи.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши докази по справі, суд встановив наступне.

Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 10.05.1995 року за № НОМЕР_1 , позивач ОСОБА_1 , як основний квартиронаймач, разом із членами своєї сім`ї, приватизували житлову квартиру за АДРЕСА_1 . На час приватизації квартири до членів його сім`ї відносилися: його дружина ОСОБА_3 , син ОСОБА_4 , та донька ОСОБА_5 , якій після реєстрації шлюбу було присвоєно прізвище « ОСОБА_7 », яка стала належати їм на праві приватної, спільної сумісної власності, частка кожного співвласника становить . Вказане підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 10.05.1995 року за № НОМЕР_1 , Домовою книгою по кв. АДРЕСА_1 .

Встановлено, шо з 18.03.2011 року відповідачка ОСОБА_2 вибула з вищезазначеної квартири, знялася з реєстрації з квартири АДРЕСА_5 , де остання постійно проживає з березня 2011 року і по теперешній час. Поселилася ОСОБА_2 в квартиру за АДРЕСА_4 , яка належить на праві приватної власності дружині позивача та матері відповідачки, ОСОБА_3 , на підставі Договору дарування від 11.11.1997 року, Серії НВ 0830629, зареєстрованого в реєстрі 1-377 від 12.11.1997 року. Вказане підтверджується вказаним Договором дарування, Домовою книгою по кв.

АДРЕСА_6 .

Встановлено також, що незважаючи на те, що ОСОБА_2 є співвласником квартири за АДРЕСА_1 , вона не приймала та не приймає ніякої участі з 2011 року в утриманні квартири, в проведенні будь-яких ремонтів в квартирі, в оплаті послуг за квартиру, на протязі 13 років ОСОБА_2 не навідується і до своїх батьків та до квартири.

При неодноразовому зверненні до ОСОБА_2 про необхідність приймати, хоча б часткову участь, у проведенні ремонту, який неодноразово проводив позивач за 13 років, в оплаті квартплати та опалення, та категорично відмовлялася та відмовляється від будь-якої участі в утриманні квартири, пояснюючи свою відмову тим, що її не цікавить доля, належної їй частки квартири. Таким чином спірною частиною квартири, на протязі більш, ніж 10 років, безперервно, відкрито та добросовісно користується позивач ОСОБА_1 , як своїм власним майном. Вказане підтверджується абонентськими книжками про оплату усих комунальних послуг та визнанням вказаних обставин відповідачкою у її письмовій заяві.

Відповідно до ч. 1ст. 344 ЦК Україниособа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Крім того, за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Виходячи зі змістуст.344 ЦК України та п. 9 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» інститут набувальної давності базується на сукупності таких обставин: тривалого добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним. Тривалість володіння передбачає, що має закінчиться визначений законодавством строк перебування речі у володінні певної особи.

Відкритість та безперервність володіння теж є необхідними умовами для набуття права власності за набувальною давністю і означають, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, а також те, що протягом зазначеного в законі строку володілець не вчиняв дій, що свідчили б про визнання ним обов`язку повернути річ власнику, а також йому не пред`являвся правомочною особою позов про повернення майна.

Володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна.

Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Відповідно доп.13 постанови№5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнішньому володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Враховуючи, що ОСОБА_1 відкрито та безперервно володіє та користується усією квартирою, в т.ч. її частиною АДРЕСА_1 більше десяти років і продовжує проживати в цій квартирі по даний час, що підтверджується доказами, які знайшли своє підтвердження у суді, тому, за вказаних обставин, позов підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, ст.ст. 15, 16, 344 ЦК України, п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» та керуючись ст.ст.10,60,88,208,209,212-215, 263-265 ЦПК України суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер : НОМЕР_2 , проживаючого та зареєстрованого у квартирі АДРЕСА_1 , право власності за набувальною давністю на частину квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер : НОМЕР_3 , проживаючої та зареєстрованої у квартирі АДРЕСА_4 , на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 10.05.1995 року за № 462, припинивши право власності ОСОБА_8 на частину квартири АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили через 30 днів з дня його проголошення.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга на протязі 30 днів з дня його проголошення

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення , має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення.

Дата складення повного судового рішення - 07 листопада 2024 року.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду : Семенюк В.В.