печерський районний суд міста києва
пр. № 2-др-190/24
05 грудня 2024 року Печерський районний суд м. Києва у складі:
головуючого - судді Литвиновій І. В.,
за участю секретаря судового засідання - Когут Н. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві заяву представника позивача ОСОБА_1 - Галенка Олега Миколайовича про ухвалення додаткового рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,
13 листопада 2024 року рішенням Печерського районного суду м. Києва задоволено вказаний позов: виключено з переліку спільної сумісної власності та визнано за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки MERSEDES-BENZ ML 350, автомобіль марки NISSAN QASHQAI; виключено з переліку спільної сумісної власності та визнано за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку в с. Гнідин, Бориспільського району Київської області, на гараж, машиномісце у підземному паркінгу, стягнуто з ОСОБА_3 різницю вартості її частки у розмірі 113 600, 00 грн і судовий збір у розмірі 13 956, 80 грн.
04 вересня 2024 року представник позивача подав за допомогою Електронного суду додаткові пояснення, у яких заявив, що докази понесення стороною позивача витрат, пов`язаних із розглядом справи, будуть подані не пізніше ніж протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, відповідно до приписів частини восьмої статті 141 ЦПК України /т. ІІ а. с. 47-54/.
18 листопада 2024 року представник позивача подав через Електронний суд заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 79 000, 00 грн.
27 листопада 2024 року представник відповідача подав клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу до 39 000, 00 грн, в обґрунтування якого зазначено, що позивач фактично повністю визнав позовні вимоги, не визнав їх лише в частині стягнення різниці вартості її частки у розмірі 106 990,00 грн, справа відноситься до категорії «нескладні справи», що не потребує значного об`єму часу на її підготовку, підготовку правової позиції, підготовки до участі у судовому засіданні. Відповідач не погоджується з даними витратами, так як не було необхідності у застосуванні забезпечення позову шляхом накладання арештів на майно, так як відсутні були ризики відчуження даного майна зі сторони Відповідача. Відповідач визнавав позовні вимоги в повному обсязі, в тій частині, що стосувались нерухомого та рухомого майна. Витрати на правничу допомогу, що пов`язані з розглядом справи Позивач поніс в сумі 79 000,00 грн, як зазначив адвокат Галенко О. М. з яких лише 31 500,00 грн. витрат, які пов`язані із забезпеченням позову необхідності у якому не було. Витрати, які поніс Позивач в цій частині, а саме підготовки та розгляду заяв про забезпечення позову в двох судових інстанціях і виконавчій службі, не були необхідними та виправданими. Вважав, що відшкодування відповідачем витрат можливе в обсязі 39 000, 00 грн (25 000,00 грн - подання позовної заяви до суду; 11 000, 00 грн участь у судовому засіданні адвоката з урахуванням засідань, що відбулись і не відбулись з тих чи інших обставин, але адвокат прибув у засідання; 3 000, 00 грн - підготовка додаткових пояснень від 04 вересня 2024 року).
Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів у матеріалах справи, приходить до наступного висновку.
Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.
Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
Згідно з ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Витрати на надану правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/ третьою особою, чи тільки має бути сплачено.
Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11 листопада 2021 року у справі № 922/449/21, від 02 вересня 2020 року у справі № 329/766/18.
Такий детальний опис робіт містить інформацію про те, які послуги були надані, кількість витраченого часу, коли саме вони були надані, а також вартість, у відповідності до укладеного договору про надання адвокатських послуг (правничої допомоги).
Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.
Отже, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, з огляду на принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Виходячи зі сталої практики Верховного Суду, відповідач також не погоджується з витратами на правничу допомогу адвоката, які зазначені в пункті 2 Акту № 1 в розмірі 15 000, 00 грн, Акті № 2 в розмірі 15 000, 00 грн, в пункті 2 Акту № 3, у частині підготовки заяви до виконавчої служби в розмірі 1 500, 00 грн, які пов`язані з підготовкою, поданням та розглядом заяви про забезпечення позову, підготовкою, поданням та розглядом апеляційної скарги щодо забезпечення позову у даній справі.
Виходячи з норм, передбачених статтею 137 та частиною третьою статті 141 ЦПК України, перевіривши матеріали справи й оцінивши викладені сторонами доводи своїх позицій, суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання сторони відповідача про зменшення розміру відшкодування витрат на правничу допомогою.
Відтак додатковим рішенням про стягнення витрат на правову допомогу суд задовольняє заяву представника позивача частково.
Керуючись ст.ст. 1-23, 43, 49, 133-141, 246, 261, 270, 351-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
Заяву представника позивача ОСОБА_1 - Галенка Олега Миколайовича про ухвалення додаткового рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) суму витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, у розмірі 39 000, 00 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.
Суддя І. В. Литвинова