КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2024 року місто Київ

справа №363/6524/23

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.

за участю секретаря судового засідання - Балкової А.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 13 березня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Чіркова Г.Є., повний текст рішення складено 18 березня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2023 року позивач ТОВ «Київоблгаз Збут» звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за період з 25 грудня 2021 року по 30 квітня 2022 року в розмірі 1926,31 грн.

В обґрунтування вимог посилався на те, що між ним та споживачем природного газу ОСОБА_1 укладено типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам, на підставі підписання заяви приєднання.

Вказував, що ним надавались послуги з газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 СТ «Зелений бір», а фактом приєднання відповідача ОСОБА_1 до умов типового договору постачання природнього газу є споживання природнього газу за період з 25 грудня 2021 року по 30 квітня 2022 року, акцепт - фінансовий стан колонка «Обсяг», яка вказує на кількість спожитих обсягів газу та оплата за газопостачання.

Зазначав, що він відповідно до умов договору поставив відповідачу природній газ у необхідному для нього об'ємі (обсязі), а відповідач зобов`язаний був своєчасно оплачувати вартість спожитого природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Посилався на те, що відповідачем своєчасно та в повному обсязі не проводилась повна оплата за спожитий природній газ, внаслідок чого за період 25 грудня 2021 року по 30 квітня 2022 року утворилась заборгованість за спожиті обсяги газу в розмірі 1926,31 грн., які на день звернення до суду не сплачені.

Заочним рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 13 березня 2024 року позов ТОВ «Київоблгаз Збут» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Київоблгаз Збут» заборгованість за послуги з постачання природного газу у розмірі 1926,31 грн., а також судовий збір в розмірі 2684 грн., а всього 4610,31 грн.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 08 квітня 2024 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Вишгородського районного суду Київської області від 13 березня 2024 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

На обґрунтування вимог посилалася на те, що вона свої докази не подала, про справу дізналась 14 березня 2024 року, тобто після закінчення її розгляду.

Вказувала, що з фінансового стану видно, що заборгованість за її рахунком № НОМЕР_1 вже існувала станом на 25 грудня 2021 року, тобто заборгованість виникла до початку періоду, який вказаний у позові як період виникнення заборгованості.

Зазначала, що позивачем не надано і відповідно судом не досліджено отримані нею рахунки АТ «Київоблгаз Збут» щодо сплати за доставку та споживання газу.

Посилалась на те, що до обчислення обсягів спожитого газу її об'єктом Методика приведення об'єму природнього газу до стандартних умов за показами побутових лічильників у разу відсутності в них приладів для вимірювання температури і тиску, що затверджена наказом Міністерства палива та енергетики №116 від 26 лютого 2024 року, застосована неправомірно, тому що не враховано особливості встановленого на її об'єкті Мембранного лічильника газу САМГАЗ G4 RS/2001-22, зав.№4626572.

Вказувала, що в рахунках також містяться відомості щодо нарахування їй щомісячно зайвих обсягів газу, котрих вона не споживала, через неправомірне застосування згаданої вище Методики.

Зазначала, що позивач не повідомив суд про те, що вона неодноразово зверталась до нього та до АТ «Оператор ГРМ АТ «Київоблгаз» із скаргами щодо неправомірного нарахування їй заборгованості за неспожитий нею газ.

11 липня 2024 року на адресу Київського апеляційного суду від позивача ТОВ «Київоблгаз Збут» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив залишити рішення Вишгородського районного суду Київської області від 13 березня 2024 року без змін.

22 липня 2024 року від відповідача надійшли заперечення на відзив позивача.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Позивач у судове засідання апеляційного суду не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність позивача на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обгрунтованості.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст.612 ЦК України).

Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 ЦК України).

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Київоблгаз Збут» Вишгородського територіального відділу реалізації, надає послуги з постачання природного газу у Вишгородському районі Київської області на підставі ліцензії на постачання природного газу, виданої 01 липня 2015 року постановою НКРЕКП 1588 від 21 травня 2015 року. Таким чином, ТОВ «Київоблгаз Збут» виступає постачальником природного газу для споживачів, розташованих у Київській області.

Відповідно розділу 3 «Правил постачання природного газу», постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором (НКРЕКП), які є однаковими для всіх побутових споживачів України.

За договором постачання природного газу постачальник зобов'язаний поставити побутовому споживачу природній газ у необхідних для нього об'ємах, а побутовий споживач зобов'язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначає договором.

Договір постачання природного газу побутовим споживачем укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора (НКРЕКП) та позивача і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 є споживачем послуг з газопостачання ТОВ «Київоблгаз Збут» за адресою: Київська область, Вишгородський район, місто Вишгород, вул. Вишнева, 22 СТ «Зелений бір», особовий рахунок № НОМЕР_1 .

23 вересня 2019 року споживач ОСОБА_1 , підписала заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, ознайомившись з умовами Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2500.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що відповідач в порушення умов вищезазначеного договору своєчасно та в повному обсязі не проводила повну оплату за спожитий природний газ, внаслідок чого у ОСОБА_1 за період з 25 грудня 2021 року по 30 квітня 2022 року утворилася заборгованість за спожиті обсяги газу у розмірі 1926,31 грн.

На підтвердження заборгованості за спожитий природний газ, позивачем надано фінансовий стан по рахунку № НОМЕР_1 , з якого вбачається, що у розмір заборгованості відповідача за період з 25 грудня 2021 року по 30 квітня 2022 року була включена заборгованість, яка виникла до 25 грудня 2021 року у розмірі 2974 грн.

З вказаного фінансового стану по рахунку № НОМЕР_1 не можливо встановити як формувалася заборгованість у розмірі 2974 грн, яка виникла до 25 грудня 2021 року, період її виникнення, правильність застосованих тарифів при обчисленні суми заборгованості, сплату відповідачем платежів за вказаний період та наявність підстав для застосування позовної давності.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем заявлено вимоги про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 саме за період з 25 грудня 2021 року по 30 квітня 2022 року.

З фінансового стану по рахунку № НОМЕР_1 вбачається, що відповідачу за період з 25 грудня 2021 року по 30 квітня 2022 року було нараховано 9284,38 грн., сплачено 10332,07 грн.

Оскільки позивач просив стягнути заборгованість у загальному розмірі 1926,31 грн. за період з 25 грудня 2021 року по 30 квітня 2022 року, при цьому в суму даної заборгованості була включена заборгованість яка виникла до 25 грудня 2021 року у розмірі 2974 грн., отже заборгованість відповідача станом на 30 квітня 2022 року відсутня.

Зазначені позивачем в позовній заяві доводи щодо наявності у відповідача заборгованості за період з 25 грудня 2021 року по 30 квітня 2022 року у розмірі 1926,31 грн. є недоведеними.

Суд першої інстанції на вказане уваги не звернув, а відтак дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Київоблгаз Збут» заборгованості за послуги з постачання природного газу у розмірі 1926,31 грн.

Таким чином, рішення Вишгородського районного суду Київської області від 13 березня 2024 року підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову ТОВ «Київоблгаз Збут».

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку прозадоволення апеляційної скарги.

Згідно з ч.ч.1, 2, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Виходячи з положень ст.141 ЦПК України, колегія суддів вважає необхідним стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 4026 грн. та за подачу заяви про перегляд заочного рішення у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 13 березня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут», місцезнаходження: місто Київ, проспект Свободи, 2-Г, літера А, на користь ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 4026 грн. та за подачу заяви про перегляд заочного рішення у розмірі 605 грн. 60 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 21 листопада 2024 року.

Головуючий:

Судді: