Справа № 712/3362/22 Провадження № 2п/712/33/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді Токової С.Є.

при секретарі Білик О.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду, -

В С Т А Н О В И В:

28 жовтня 2022 року у справі за позовом Комунального підприємства теплових мереж "Черкаситеплокомуненерго" Черкаської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію було ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 103 072,90 грн., судовий збір у розмірі 2481 грн, а всього 105553, 92 грн.

12 червня 2024 року відповідач ОСОБА_1 через ситему " Електронний суд" звернувся із заявою про перегляд заочного рішення та призначення справи до розгляду .

Свою заяву обґрунтовує тим, що між ним та Комунальним підприємством теплових мереж "Черкаситеплокомуненерго" відсутній договір про надання комунальних послуг.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з"явився, причини неявки суду не повідомив.

Представник позивача ОСОБА_2 скерувала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Вивчивши матеріали заяви та справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні даної заяви щодо перегляду заочного рішення суду, за наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З аналізу даної норми вбачається, що для задоволення заяви про перегляд заочного рішення потрібно дві умови: 1) відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин; 2) докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не надав суду доказів, які б могл би вплинути на рішення суду, а також відсутні докази про поважність причин неприбуття відповідача в судові засідання, хоча судова повістка направлялась на зареєстровану, у встановленому законом порядку, адресу місця проживання( а.с.22).

Саме посилання у заяві на неукладення договору з позивачем не може бути прийняти як належний доказ, оскільки статтями 20,21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно з законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком споживача - є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Обов`язок споживача укласти договір про надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено також п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630.

Проте, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція сформульована у постановах Верховного Суду України від 30.10.2013 р. у справі № 6-59цс13, постановах Верховного Суду від 10 грудня 2018 року у справі № 638/11034/15-ц, 18 березня 2019 року у справі № 210/5796/16-ц, 18 грудня 2019 року у справі № 522/2625/16-ц, 25 березня 2020 року у справі № 211/3347/18-ц, 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17, Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 712/8196/20 від 7 липня 2020 року. Велика Палата Верховного Суду у справі № 712/8196/20 погоджується з висновками судів першої й апеляційної інстанцій про те, що у сторін спору є фактичні договірні відносини щодо надання відповідних житлово-комунальних послуг, а відсутність укладеного письмового договору не звільняє відповідача від обов`язку оплати за надані такі послуги.

Отже, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви за тих підстав, що сторона відповідача не надала жодного належного доказу, який міг би вплинути на прийняте судом рішення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 287, 288 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 28 жовтня 2022 року у цивільній справі за позовом Комунального підприємства теплових мереж "Черкаситеплокомуненерго" Черкаської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію - відмовити.

Роз"яснити ОСОБА_1 його право на оскарження заочного рішення в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду відповідно до вимог Цивільного процесуального Кодексу України.

Ухвала оскарженню не підлягає .

Суддя: С.Є. Токова