ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/1088/24 Номер провадження 22-ц/814/2965/24Головуючий у 1-й інстанції Киричко С.А. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Чумак О.В.,

суддів Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» Омельченка Олексія Миколайовича на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 19 червня 2024 року, ухвалене суддею Киричком С.А., повний текст рішення складено 19 червня 2024 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» про стягнення коштів (орендної плати),

В С Т А Н О В И В :

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» (далі - ТОВ «Агро-Край») про стягнення орендної плати за користування земельною ділянкою.

В обґрунтування позову зазначав, що між ОСОБА_1 та ТОВ «Агро-Край» укладено договори оренди земельних ділянок з кадастровим номером :00:001:0312, з кадастровим номером :00:001:0313 та з кадастровий номер :00:001:0314.

Відповідно до додаткових угод № б/н від 08 листопада 2017 року до договорів оренди розмір орендної плати складає 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за рік оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції.

Проте відповідач за 2023 рік орендну плату не сплатив.

Просив стягнути з ТОВ «Агро-Край» на користь ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі за користування земельними ділянками у загальному розмірі 29783 грн. 94 коп.

03 травня 2024 року ТОВ «Агро-Край» надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що вважає правильним розмір орендної плати за одну земельну ділянку 7990,92 грн, а не 9927 грн. 98 коп. Також зазначив про ненадання позивачем доказів понесення фактичних витрат на правничу допомогу. Вказав, що розмір правничої допомоги 7000 грн є неспіввісним надано об`єму адвокатських послуг.

07 травня 2024 року від представника позивача адвоката Рой І.В. надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій просила стягнути з ТОВ «Агро-Край» на користь позивача заборгованість по орендній платі за користування вищевказаною земельною ділянкою за 2023 рік у загальному розмірі 23976,06 грн.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 19 червня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Агро-Край» про стягнення коштів (орендної плати) - задоволено.

Стягнуто з ТОВ «Агро-Край» на користь ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі за користування земельними ділянками (кадастровий номер :00:001:0312, кадастровий номер :00:001:0313 кадастровий номер :00:001:0314) за 2023 рік у загальному розмірі 23976,06 грн.

Стягнуто з ТОВ «Агро-Край» на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 7000 грн.

З рішенням суду не погодилось ТОВ «Агро-Край» та подало апеляційну скаргу. Просить рішення районного суду в частині стягнення витрат на правничу допомогу змінити зменшивши розмір стягнутих витрат на правнику допомогу до 3000 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Судом не взято до уваги, що ТОВ «Агро-Край» в добровільному порядку надав суду реальну суму заборгованості та погодився з її виплатою. Вважає, що суд передчасно стягує витрати на правничу допомого, оскільки відповідно до договору її оплата проводиться протягом 30 днів після з моменту винесення рішення. Зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їх розміру. Тоді як перелік послуг наданих адвокатом не відповідає дійсності та суперечить матеріалам справи, процесуальні документи подані позивачем не містять ґрунтовного аналізу норм матеріального та процесуального права, а їх виготовлення не вимагало значного обсягу технічних робіт, враховуючи обсяг наданих послуг, заявлені судові витрати є завищеними. Дана справа не потребує великої правової кваліфікації, розмір адвокатських витрат не є спів мірним складності справи та наданому об`єму адвокатських послуг.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Рой І.В. посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Згідно частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що ціна позову становить 23976 грн. 06 коп. та беручи до уваги положення частини 13 статті 7, статті 369 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки, рішення суду оскаржується лише в частині стягнутого розміру витрат на правничу допомогу, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для перегляду правильності рішення суду щодо задоволення вимог про стягнення орендної плати.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 є власником трьох земельних ділянок сільськогосподарського призначення (кадастровий номер :00:001:0312, кадастровий номер :00:001:0313 кадастровий номер :00:001:0314) на підставі державних актів на право приватної власності.

09 вересня 2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Стандарт- Агро» укладено Договори оренди землі, відповідно до яких орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер :00:001:0312, кадастровий номер :00:001:0313 кадастровий номер :00:001:0314), які розташовані на території Рашівська сільської ради.

Додатковими угодами № б/н до Договорів оренди землі від 09 вересня 2015 року зареєстрованого 27 липня 2016 року № 15606510 від 08 листопада 2017 року замінено орендаря з ТОВ «Стандарт-Агро» на ТОВ «Агро-Край»; визначено нормативно грошову оцінку земельних ділянок; узгоджено розмір орендної плати.

Відповідач не сплатив орендну плату за 2023 рік.

Позивач при подачі позову просив стягнути з ТОВ «Агро-Край» на користь ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі за користування земельними ділянками у загальному розмірі 29783 грн. 94 коп.

У відзиві на позов поданому 03 травня 2024 року ТОВ «Агро-Край» зазначило що вважає правильним розмір орендної плати за одну земельну ділянку 7990,92 грн, а не 9927 грн. 98 коп. Також зазначив про ненадання позивачем доказів понесення фактичних витрат на правничу допомогу. Вказав, що розмір правничої допомоги 7000 грн є неспівмірним наданому об`єму адвокатських послуг.

07 травня 2024 року від представника позивача адвоката Рой І.В. надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій просить стягнути з ТОВ «Агро-Край» на користь позивача заборгованість по орендній платі за користування вищевказаною земельною ділянкою за 2023 рік у загальному розмірі 23976,06 грн.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 19 червня 2024 року стягнуто з ТОВ «Агро-Край» на користь ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі за користування земельними ділянками (кадастровий номер :00:001:0312, кадастровий номер :00:001:0313 кадастровий номер :00:001:0314) за 2023 рік у загальному розмірі 23976,06 грн.

На підтвердження витрат на правничу допомогу до позову додано копії: договору про надання адвокатських послуг № б/н від 09 березня 2024 року укладеного від ОСОБА_1 та адвокатом Рой І.В.;

додаткової угоди № 1 до Договору про надання правничої допомоги № б/н від 09 березня 2024 року відповідно до якої сторони погодили, що клієнт протягом 30 робочих днів з моменту винесення рішення по справі здійснює оплату вартості послуг з надання правової допомоги в розмірі 7000грн.;

акта виконаних робіт № 1 до Договору про надання правової допомоги б/н від 09 березня 2024 року.

Згідно частини 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Пунктом 3 частини 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно із частотною 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

Водночас, згідно із частиною 4 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17) та від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18 (провадження № 61-6486св19) зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

З огляду на зазначене положеннями ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи.

Подібні правові висновки викладені у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару, в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

Аналогічні висновки викладені й в постановах Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року у справі № 456/456/20, від 01 листопада 2022 року у справі № 757/24445/21-ц, від 17 листопада 2022 року у справі № 687/35/21, від 11 січня 2023 року у справі № № 479/475/21.

Зважаючи на наведене, враховуючи, що представник відповідача заявила клопотання про зменшення розміру правничої допомоги, беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, та фактичне визнання позовних вимог відповідачем, проаналізувавши обсяг наданих послуг, оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, з огляду на визначені практикою Європейського суду з прав людини критерії, та виходячи із засад розумності та справедливості, колегія суддів приходить до висновку, що вартість наданих послуг у розмірі 7000 грн. є надмірною та неспівмірною зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт), а тому вважає за можливе зменшити її до 3000 грн.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, оцінюючи докази наявні в матеріалах справи в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 19 червня 2024 року слід змінити, зменшивши розмір стягнутих з ТОВ «Агро-Край» на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу з 7000 грн. до 3000 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» задовольнити.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 19 червня 2024 року змінити, зменшивши розмір стягнутих з товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу з 7000 грн. до 3000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 07 листопада 2024 року

Головуючий О.В. Чумак

Судді Ю.В. Дряниця

Л.І. Пилипчук