Справа № 131/837/24
Провадження № 2/131/214/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2024 м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Коваля А.М.,

за участю секретаря судового засідання Болотової Л.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Іллінецької міської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його сестра ОСОБА_2 , яка на день смерті мала у власності 1/3 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, розташованого по АДРЕСА_1 , та 1/3 частку земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер :04:001:0304, розташованої по АДРЕСА_1 , цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

За життя ОСОБА_2 заповіту не залишила.

У встановлений законом строк позивач звернувся до державного нотаріуса Іллінецької державної нотаріальної контори Манус В.В. з заявою про прийняття спадщини та отримав свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частину житлового будинку. У видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку позивачу було відмовлено, так як неможливо визначити розмір частки у праві власності ОСОБА_2 на вказану спадкову земельну ділянку.

Дана ситуація виникла у зв`язку з тим, що рішення органу місцевого самоврядування про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у спільну сумісну власність громадянам №281 від 15 квітня 2021 року було видано за місяць до смерті ОСОБА_2 , яка не встигла зареєструвати своє право власності на належну їй земельну ділянку, так як це зробили інші співвласники її брат (позивач) ОСОБА_1 та батько ОСОБА_3 . У зв`язку зі смертю ОСОБА_2 вони не здійснили поділ земельної ділянки у рівних частках по 1/3 кожному співвласнику та не припинили право спільної сумісної власності.

Тому ОСОБА_1 просить визнати на ним право власності на 1/3 частку земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер :04:001:0304, розташованої по АДРЕСА_1 , цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Позивач ОСОБА_1 та його представник, адвокат Діденко Н.П. в судове засідання не з`явились, натомість подали до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просять їх задовільнити та розглянути справу за їх відсутності.

Представник відповідача Іллінецької міської ради Вінницького району Вінницької області в судове засідання не з`явився, натомість міський голова подав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує та просить проводити розгляд справи у відсутність представника ради.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Враховуючи зазначені вище положення, а також те, що сторони скористались своїм правом, врегульованим ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному підготовчому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Згідно з ч. ч. 3-4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні та задоволення позову з таких підстав.

Відповідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до положень статей 1268-1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Так, судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла сестра позивача - ОСОБА_2 , яка на день смерті мала у власності 1/3 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, розташованого по АДРЕСА_1 , та 1/3 частку земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер :04:001:0304, розташованої по АДРЕСА_1 , цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Згідно довідки державного нотаріуса Іллінецької державної нотаріальної контори Вінницької області від 03 грудня 2021 року за №631/01-16, ОСОБА_1 є спадкоємцем на майно, яке залишилося після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , спадкова справа №86/2021 (а.с.13).

Як спадкоємиць за законом, позивач у встановлений законом строк звернувся до державного нотаріуса Іллінецької державної нотаріальної контори Манус В.В. з заявою про прийняття спадщини та отримав свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частину житлового будинку, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.14) та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.15).

У видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку позивачу було відмовлено, так як неможливо визначити розмір частки у праві власності ОСОБА_2 на спадкову земельну ділянку, що підтверджується відповідним листом державного нотаріуса (а.с.16).

Так, за місяць до смерті ОСОБА_2 Іллінецькою міською радою було прийнято рішення (до якого рішенням Іллінецької міської ради від 26 жовтня 2021 року за №524 було внесено зміни та уточнення) про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передачу у спільну сумісну власність громадянам №281 від 15 квітня 2021 року (а.с. 28,29). Згідно вказаного рішення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було передано у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер :04:001:0304. Вказане також підтверджується копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.25-27). Однак, у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , вони не здійснили поділ земельної ділянки у рівних частках по 1/3 кожному співвласнику та не припинили право спільної сумісної власності.

Згідно із ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

В абзаці другому підпункту 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року N 15-рп/2004 зазначено, що «відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Усі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.». Отже, право позивача, яке перейшло в порядку спадкування від спадкодавця, не може бути звужено чи обмежено.

Частина 3 ст. 22 Конституції України стверджує, що при ухваленні нових законів або внесенні змін в чинні закони не допускається звуження обсягу та змісту існуючих прав і свобод. Ця норма згідно зі ст. 8 Конституції України має найвищу юридичну силу і є нормою прямої дії, вона не може ігноруватися з тієї причини, що суперечить міжнародному договору або практиці Європейського суду.

Відповідно до п. 6 Перехідних положень ЗК України, громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, не може бути позбавлений права переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них. Отже, в даному випадку позивач, успадкувавши право власності на земельну ділянку, відповідно до Перехідних положень ЗК України, повинен переоформити у встановленому порядку право власності на земельну ділянку.

Громадяни та юридичні особи, відповідно до частини 1 статті 116 Земельного кодексу України, набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Згідно з частиною 1 статті 126 Земельного кодексу України в редакції, яка діяла до 01 січня 2013 року, документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, є державний акт на право власності. Тобто, державний акт, виданий після смерті спадкодавця при зазначенні в ньому дати прийняття уповноваженим органом відповідного рішення про передачу у власність земельної ділянки за життя спадкодавця, свідчить про набуття спадкодавцем права власності на земельну ділянку.

Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації такого права. У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно спадкодавця, спадкоємець має право, згідно з пунктом 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 25 грудня 2015 року № 1127, подати документи, необхідні для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця. Перелік документів передбачений в статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та в Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. До них належать: документи, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу. Підставою для державної реєстрації права власності, відповідно до статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», є державний акт на право приватної власності на землю, державний акт на право власності на землю, державний акт на право власності на земельну ділянку або державний акт на право постійного користування землею, видані до 1 січня 2013 року. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації згідно з підпунктом 4.15 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, проводиться нотаріусом після подачі документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.

Статті 81, 131 ЗК України передбачають, що громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Державний акт, виданий після смерті спадкодавця при зазначенні в ньому дати прийняття уповноваженим органом відповідного рішення про передачу у власність земельної ділянки за життя спадкодавця, свідчить про набуття спадкодавцем права власності на земельну ділянку.

Відповідно до п. г ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З 1 січня 2013 року у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Державний земельний кадастр» правовстановлюючим документом, який посвідчує право власності на земельну ділянку замість державного акта є свідоцтво про право власності на земельну ділянку, у разі набуття права на земельну ділянку в межах норм безоплатного виділення відповідно до ЗКУ, чи витяг із реєстру нерухомого майна та їх обтяжень, у разі переходу права на земельну ділянку від однієї особи до іншої. Чіткий порядок спадкування як за законом, так і за заповітом передбачений Цивільним Кодексом України, Законом України «Про нотаріат». На підставі абз. 2 п. 1 розділу X Перехідні положення ЗК рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року Про приватизацію земельних ділянок (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-У) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-УІ).

Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року Про приватизацію земельних ділянок, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.

Так, покійна ОСОБА_2 разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на законних підставах набула право спільної сумісної власності на вказану вище земельну ділянку, однак, у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , вони не здійснили поділ земельної ділянки у рівних частках по 1/3 кожному співвласнику та не припинили право спільної сумісної власності. У зв`язку з чим, через відсутність визначення часток кожного із співвласників, державний нотаріус правомірно прийняв рішення про відмову у вчиненні нотаріальної дії, тому позивач позбавлений можливості оформити спадкове майно в нотаріальному порядку.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкоємцю переходить таке ж право власності, у повному обсязі, яке набув спадкодавець.

У відповідності до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Враховуючи вищевикладене, а також повне визнання позовних вимог відповідачем, вважаю, що задоволення позову не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати право власності на вказану спадкову земельну ділянку.

Керуючись ст. 1216, 1218, 1223, 1262, 1265, 1268 ЦК України, ст. 2, 10, 12, 13, 81, 89, 141, 200, 206, 263 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Іллінецької міської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом задовільнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/3 частку земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер :04:001:0304, розташованої по АДРЕСА_1 , цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду через Іллінецький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , поштова адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Іллінецька міська рада Вінницького району Вінницької області, адреса: 22700, вул. Соборна, 19, м. Іллінці Вінницького району Вінницької області, .

Суддя: