Провадження №2/592/160/24

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі: головуючого - судді Котенко О.А., за участю секретаря судового засідання Перев`язки К.А., позивачки ОСОБА_1 , представника позивачки адвоката Селяніної Ю.О., відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , третя особа Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, про усунення перешкод у користуванні квартирою, виселення з квартири,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом (а.с.60-62, 154) і вимоги обґрунтовують тим, що вони, ОСОБА_1 і ОСОБА_4 , є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , що належить їм на праві спільної часткової власності. Іншим співвласником квартири є ОСОБА_5 . Згідно рішення Ковпаківського районного суду м.Суми по справі №1806/5006/12 від 30 травня 2012 року було визначено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , згідно з яким: в користування ОСОБА_7 виділялася житлова кімната № НОМЕР_1 площею 16,6 м2; в користування ОСОБА_4 виділялася житлова кімната № НОМЕР_2 площею 11,7 м2; в користування ОСОБА_5 виділялась житлова кімната № НОМЕР_3 площею 24,2 м2 коридор - площею 4,6 м2, туалет площею 1,3 м2, ванна - площею 2,7 м2, коридор - площею 4,6 м2, кухня - площею 8,1 м2 залишено в загальному користуванні. ОСОБА_1 , придбала 23 липня 2012 року у продавця ОСОБА_7 55/200 часток квартира АДРЕСА_1 . Іншим співвласником 55/200 часток є ОСОБА_4 . Згідно технічного паспорту, виготовленого 18.11.2011 року КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» квартира АДРЕСА_2 розташована на 1-му поверсі 3-х поверхового будинку і складається з 3-х кімнат та має наступні характеристики: загальну площу - 73,80 м2 і житлову площу - 52,5 м2, в тому числі: 1-а кімната №8 - лощею 24,2 м2, 2-а кімната №9 - площею 16,6 м2, 3-тя кімната №10 -площею 11,7 м2, коридор спільного користування - площею 4,6 м2, туалет спірного користування - площею 1,3 м2, ванна спільного користування - лощею 2,7 м2, коридор спільного користування - площею 4,6 м2, кухня спільного користування - площею 8,1 м2. У вказаній квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , на теперішній час зареєстровані співвласники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , але вони там не проживають. Власник кімнати №8, ОСОБА_5 , без їх дозволу вселив в квартиру АДРЕСА_1 відповідачів - ОСОБА_2 з дружиною ОСОБА_3 та донькою ОСОБА_6 . Останнім часом, вони стали проявляти до них агресію, не давали їм і їх дітям зайти до своєї кімнати, неодноразово намагалися їх вигнати з квартири криками та погрозами. Проживання у цій квартирі їм стало неможливо, ОСОБА_2 створює їм перешкоди у користуванні квартирою, оскільки він регулярно зловживає спиртними напоями, вчиняє в домі сварки, скандали та фізичне насильство щодо них і їх близьких. Крім того, відповідачі не сплачують комунальні платежі, тому на теперішній час відключене електропостачання та газ в цій квартирі. Своїми діями відповідач ОСОБА_2 робить неможливим та нестерпним проживання з ним в одній квартирі і ніякі заходи впливу на нього не діють. Заборгованість по електроенергії складає на теперішній час 7026,48грн., а за споживання природного газу - 10547,57грн. і за розподіл (доставку) природного газу - 1629,03грн. Органи поліції жодних дій до відповідачів не вчиняють. Статтею 41 Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За приписами частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.356 ЦК України власність двох чи більше із визначених часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Згідно зі частиною 1 статті 116 ЖК УРСР якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи,- які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Просять суд ухвалити рішення, яким усунути перешкоди їм, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , у праві користування та розпорядження своїм майном, а саме, квартирою АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , їх доньки ОСОБА_6 з зазначеної квартири, заборони встановлення замків та інших запірних пристроїв в приміщеннях загального користування та заборони застосування фізичної сили до інших власників квартири.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Селяніна Ю.О. позовні вимоги підтримали повністю з зазначених в позові підстав, просили суд задовольнити вимоги. Позивачка ОСОБА_1 додатково пояснила, що на час придбання нею 55/200 часток квартири АДРЕСА_1 в цій квартирі уже проживали ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та їх донька, користувалися кімнатою, площею 24,2 кв.м. Власником кімнати, плошщею 11,7 кв.м, є ОСОБА_4 , але останній в квартирі не проживає. З серпня 2012 року протягом 04 років 10 місяців в кімнаті, яку вона придбала, проживав її син з дружиною. Потім стали виникати конфлікти з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з приводу оплати за житлово-комунальні послуги і син з дружиною виїхали з квартири в 2017 році. З жовтня 2023 року в квартирі відсутнє електропостачання, перекрит газ за борги. Через конфлікти з відповідачами щодо сплати за житлово-комунальні послуги вона не може ні проживати в квартирі, ні продати свою частку. В травні, жовтні 2023 року, а також в лютому 2024 року вона викликала поліцію, оскільки не могла потрапити до квартири через те, що відповідачі зсередини зачинили вхідні двері в квартиру. Також через конфлікти з відповідачами вона не може продати свою частку в квартирі. За квартирою рахується заборгованість за електроенергію, газопостачання, за обслуговування будинку.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.34).

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, пояснили, що вони проживають в кімнаті, площею 24,2 кв.м, власником якої є ОСОБА_5 . Проживають вони за домовленістю з ОСОБА_5 з 2012 року. Вони стали проживати в цій кімнаті до придбання ОСОБА_1 частки в квартирі. У них один лічильник на газ та один лічильник на електроенергію в квартирі. Спочатку за газ, електроенергію вони сплачували всі разом, а потім ОСОБА_1 стала сплачувати відповідно до своєї частки в праві власності, і стали виникати конфлікти. З 2017 року виникла заборгованість за електроенергію та за газопостачання. Кілька разів невідомі особи приходили до квартири, сильно стукали у двері, злякали їх неповнолітню доньку, тому був закритий засув на дверях всередині квартири. На цей час вони є внутрішньо переміщеними особами, оскільки за місцем реєстрації ОСОБА_2 та доньки ОСОБА_6 в с.Костянтинівка Хотінської селищної громади Сумського району ведуться бойові дії, проводиться евакуація населення, а іншого впорядкованого житла вони не мають. ОСОБА_3 зареєстрована в с.Бурти Обухівського району Київської області, але там житло не впорядковане, там їх сім`я не проживала. Проживали вони в с.Костянтинівка певний час.

В судове засідання представник третьої особи Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради не з`явився. Третьою особою Управлінням «Служба у справах дітей» Сумської міської ради надано письмове пояснення, в якому викладений висновок щодо неможливості виселення неповнолітньої ОСОБА_6 , оскільки сім`я не має власного житла, зареєстровані в громаді, де ведуться бойові дії та проводиться евакуація. В письмових поясненнях, зокрема, зазначили, що позивачі та родина ОСОБА_2 мають складні, конфліктні відносини, кожна зі сторін звинувачує іншу у недодержанні правил спільного проживання та оплати комунальних послуг. ОСОБА_2 та його родина мають статус внутрішньо переміщених осіб, в їх громаді ведуться бойові дії. Власного житла родина не має, зі слів матері дитини у неї можливо і є якесь спадкове майно, але воно потребує переоформлення, знаходиться в селі і в неналежному стані. Спеціалістами Управління було проведено обстеження умов проживання родини. Сім`я займає одну кімнату, де є все необхідне для проживання, в наявності меблі, техніка. У спільному користуванні туалет, ванна кімната, кухня, коридор. В квартирі є світло, газ відсутній. Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради має висловити думку лише з питання, що стосується неповнолітньої дитини. Так як родина дитини проживає в окремій кімнаті з дозволу власника кімнати, має статус внутрішньо переміщених осіб, ОСОБА_8 , 2019 року народження, постійно проживає в м. Суми, відвідує школу, тому зміна місця проживання порушує законні інтереси дитини. Відповідно до частини другої статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Враховуючи вищевикладене, Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради вважає, що позовні вимоги щодо виселення неповнолітньої доньки відповідачів - ОСОБА_6 , 2009 року народження, не можуть бути задоволені, оскільки порушуються права дитини.

Ухвалою суду від 22.12.2023 року справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 12.02.2024 року витребувана в Управлінні патрульної поліції в Сумській області копія відеозапису проведення огляду квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 06.03.2024 року закрито підготовче провадження та призначена справа до судового розгляду по суті.

Заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_1 , представника позивачки адвоката Селяніної Ю.О., відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , показання свідка, дослідивши докази в їх сукупності, суд дійшов таких висновків:

Суд установив, що позивачка ОСОБА_1 є власником 55/200 часток квартири за адресою АДРЕСА_3 , що підтверджується договором купівлі-продажу частки квартири від 23.07.2012 року, витягом про державну реєстрацію прав на нерухоме майно (а.с.4,5). 55/200 часток у праві власності на квартиру позивач ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_7 .

Іншими співвласниками квартири є ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , яким відповідно належить 45/100 та 55/200 часток у праві власності на зазначену квартиру, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.102).

Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 30.05.2012 року був визначений порядок користування квартирою АДРЕСА_1 . Згідно з цим рішенням суду в користування ОСОБА_7 була виділена кімната № НОМЕР_1 , площею 16,6 кв.м, в користування ОСОБА_4 виділили кімнату № НОМЕР_2 , площею 11,7 кв.м, в користування ОСОБА_5 житлову кімнату № НОМЕР_3 , площею 24,2 кв.м, кухня, коридори, туалет, ванна кімната залишені в загальному користуванні (а.с.6,7).

В квартирі зареєстровані співвласники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , але в квартирі не проживають.

Після придбання ОСОБА_1 55/200 часток квартири у ОСОБА_7 , в кімнаті, площею 16,6 кв.м відповідно до визначеного за рішенням суду порядку користування квартирою, проживали син позивачки ОСОБА_9 з дружиною. Позивачка в квартирі не проживала.

Співвласнику ОСОБА_4 , за яким зареєстровано на праві власності 55/200 часток в праві власності на квартиру, була виділена в користування кімната, площею 11,7 кв.м., за рішенням суду. Позивач ОСОБА_4 в квартирі не проживає, кімната, яка виділена йому в користування є зачиненою, в ній ніхто не проживає.

Співвласник ОСОБА_5 , за яким зареєстровано на праві власності 45/100 часток в праві власності на квартиру, і виділена за рішенням суду в користування кімната, площею 24,2 кв.м, в квартирі не проживає.

В 2012 році, до придбання 55/200 часток у праві власності на квартиру позивачкою ОСОБА_1 , ОСОБА_5 передав кімнату, площею 24,2 кв.м в користування сім`ї ОСОБА_2 . З 2012 року кімнатою користується ОСОБА_2 , його дружина ОСОБА_3 та їх донька ОСОБА_8 .

У статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Права позивачки ОСОБА_1 , якій належить частка в праві спільної часткової власності на квартиру гарантовані статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частини перша статті 321 ЦК України).

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

З 2017 року стали виникати конфлікти між позивачкою, її рідними та відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з приводу розміру оплати за житлово-комунальні послуги (газ, електроенергію), оскільки в квартирі один лічильник електричної енергії та один лічильник газу на всіх співвласників. Син позивачки з дружиною виїхали з квартири. Через несплату платежів за газ та електроенергію утворилася заборгованість перед постачальниками цих послуг.

Викладені обставини підтвердили сторони.

За заявою позивачки ОСОБА_1 26.10.2023 року було відключено енергопостачання в квартирі, що підтверджується актами АТ «Сумиобленерго» (а.с.103-104).

Син позивачки звертався до поліції в лютому 2022 року з приводу неможливості потрапляння до квартири його матері ОСОБА_1 . Позивачка ОСОБА_1 зверталася до органів поліції в травні 2023 року, 26.10.2023 року, оскільки не могла зайти до квартири, незважаючи на наявність ключів від вхідної двері квартири. 02.02.2024 року до Сумського РУП надійшла заява ОСОБА_1 з приводу того, що 01.02.2024 року вона не змогла потрапити до квартири, оскільки двері були зачинені відповідачами зсередини.

Викладені обставини підтверджуються талонами-повідомленнями Сумського РУП (а.с.11,12, 125-127, 136-137 ), відеофайлами, наданими УПП в Сумській області (а.с.167).

Суд установив, що позивачка ОСОБА_1 має ключі від вхідної двері квартири, але в ті дні, коли вона приходила до житла, остання не могла потрапити до квартири, оскільки вхідні двері були зачинені відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зсередини на засув.

Відповідачі не заперечували, що між ними та ОСОБА_1 існує тривалий конфлікт через неврегульоване питання з приводу оплати за житлово-комунальні послуги (газ, електроенергію), існуючу заборгованість за газ, електроенергію. Через таку ситуацію вони не впускали до квартири ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , які приходили до житла з метою продати іншим особам частку позивачки в праві спільної часткової власності на квартиру, оскільки відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 вважають, що несплачений борг за газ та електроенергію залишиться за ними.

Свідок ОСОБА_10 , яка є ріелтером в агентстві нерухомості «Арка», пояснила, що за домовленістю з ОСОБА_1 , на підставі довіреності, в 2022 році вона кілька разів приводила покупців для огляду квартири, але через конфлікт з відповідачами неможливо була потрапити до квартири, вона вимушена була викликати поліцію. В 2023 році вона приводила один раз осіб, що бажали придбати квартиру, але двері квартири також були зачинені зсередини. Їй відомо, що через борги в квартирі вимкнена електроенергія, відключено газопостачання. Відповідачі проявляють до неї агресію, кімнату ОСОБА_1 неможливо продати.

Суд констатує, що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла. Концепція «житла» має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві. Враховуючи, що виселення є серйозним втручанням у право особи на повагу до її житла, суд надає особливої ваги процесуальним гарантіям, наданим особі в процесі прийняття рішення.

Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, практики Європейського Суду з прав людини, виселення особи з житла без надання іншого житлового приміщення можливе за умов, що таке втручання у право особи на повагу до приватного життя та права на житло, передбачене законом, переслідує легітимну мету, визначену пунктом 2 статті 8 Конвенції, та є необхідним у демократичному суспільстві.

У статті 7 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян.

При придбанні позивачкою ОСОБА_1 55/200 часток у праві спільної часткової власності на квартиру їй було відомо про наявність інших співвласників квартири, про визначений між співвласниками за рішенням суду порядок користування квартирою, про проживання в кімнаті, площею 24,2 кв.м, відповідачів.

ОСОБА_1 користувалася саме кімнатою, площею 16,6 кв.м, яка була виділена в користування попередньому співвласнику ОСОБА_7 , а також приміщеннями загального користування квартири.

На час вселення співвласником ОСОБА_5 . відповідача ОСОБА_2 з сім`єю в кімнату, площею 24,2 кв.м, яка була виділена в користування ОСОБА_5 за рішенням суду, ОСОБА_1 не була співвласником цієї квартири. Цю обставину ОСОБА_1 підтвердила в судовому засіданні.

Оскільки на час вселення відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 до кімнати, яка була виділена в користування ОСОБА_5 , ОСОБА_1 не була співвласником квартири, позивачка ОСОБА_1 безпідставно стверджує про необхідність надання нею дозволу на вселення відповідачів.

Позивачка ОСОБА_1 посилається в позові і на ст.116 ЖК України. Згідно з ст.116 ЖК України якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Доказів систематичного руйнування, псування жилого приміщення, використання не за призначенням та застосування до відповідачів заходів попередження позивачка ОСОБА_1 суду не надала.

Відповідь Сумського районного управління поліції від 16.06.2023 року позивачу (а.с.12) щодо проведення профілактичної бесіди з сусідами для не допущення вчинення конфліктних ситуацій та рекомендація в цьому листі позивачу звернутися до суду щодо вирішення питання оплати житлово-комунальних послуг не свідчить, що до відповідачів були вжиті заходи попередження органом поліції.

Сумським районним управлінням поліції будь-яких процесуальних рішень з приводу звернень ОСОБА_1 не приймалося і було рекомендовано позивачу звернутися до суду за захистом порушеного права (а.с.150).

Відповідач ОСОБА_2 та донька ОСОБА_6 зареєстровані в с.Костянтинівка Хотінської селищної територіальної громади Сумського району, що віднесена до території можливих бойових дій, з цієї громади проводиться евакуація мешканців. Відповідачам ОСОБА_2 , його дружині ОСОБА_3 та їх доньці ОСОБА_6 був наданий статус внутрішньо переміщених осіб.

Викладені обставини підтверджуються витягом з паспорту відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_6 (а.с.162,163), довідками про взяття на облік як внутрішньо переміщених осіб (а.с.189-191).

ОСОБА_3 зареєстрована в будинку в с.Бурти Обухівського району Київської області. Ці відомості повідомила відповідачка в ході розгляду справи і ця інформація доступна з Єдиного державного демографічного реєстру.

За місцем реєстрації ОСОБА_3 не проживає тривалий час, право власності на нерухоме майно в с.Бурти за ОСОБА_3 не зареєстровано.

В державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, який є в загальному доступі, відсутня інформація про зареєстроване за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 на праві власності житло.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).

Оскільки позивачу ОСОБА_1 чиняться перешкоди у користуванні її часткою у праві спільної часткової власності на квартиру, остання не має можливості потрапити до квартири, кімнати та загальних приміщень квартири через зачинені зсередини на засув вхідні двері квартири, суд вважає необхідним зобов`язати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні кімнатою, площею 16,6 кв.м, 55/200 часток квартири АДРЕСА_1 та приміщеннями загального користування квартири АДРЕСА_1 .

Такий спосіб захисту права власності ОСОБА_1 є співмірним та пропорційним у контексті відповідних принципів статті 8 Конвенції, оскільки позивачка ОСОБА_1 в спірній квартирі не проживає, кімнатою та приміщеннями загального користування квартири не користується протягом тривалого часу, має намір продати свою частку в праві спільної часткової власності на квартиру.

Третьою особою Управлінням «Служба у справах дітей» Сумської міської ради надано письмове пояснення, в якому викладений висновок щодо неможливості виселення неповнолітньої ОСОБА_6 , оскільки сім`я не має власного житла. ОСОБА_8 має зареєстроване місце проживання в с.Костянтинівка Хотінської селищної територіальної громади Сумського району. З Хотінської селищної територіальної громади Сумського району проводиться евакуація мешканців у зв`язку з бойовими діями.

Відповідно до норм Закону України «Про охорону дитинства», Конвенції про права дитини, жодна дитина не може бути свавільно позбавлена права на житло.

За встановлених обставин, досліджених доказів, норм чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 про виселення задоволенню не підлягають.

Вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_5 як співвласника квартири є безпідставними та необгрунтованими, оскільки зі сторони відповідача ОСОБА_5 не чиняться перешкоди ОСОБА_1 у користуванні житлом.

Позивач ОСОБА_4 , який подав заяву про розгляд справи за його відсутності, не приймав участі в розгляді справи, про своє місце проживання суд не повідомив. Позивач ОСОБА_4 жодних доказів суду не надавав. Позивачка ОСОБА_1 не надала суду інформацію щодо місця проживання, місця перебування ОСОБА_4 для участі останнього в розгляді справи та з`ясування обставин, які викладені в позовній заяві.

Суд установив, що позивач ОСОБА_4 , залишаючись зареєстрованим в спірній квартирі, нею не користується, в кімнаті, площею 11,7 кв.м, яка виділена йому в користування, не проживає.

Позивач ОСОБА_4 не надав суду доказів, що йому чиняться перешкоди зі сторони відповідачів у користуванні часткою в праві спільної часткової власності на нерухоме майно чи розпорядженні цією часткою, тому вимоги позивача ОСОБА_4 не підлягають задоволенню.

При зверненні з позовом до суду ОСОБА_1 був сплачений судовий збір в розмірі 1073,60грн. Оскільки вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, згідно з ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в дольовому порядку по 268,40грн. з кожного в відшкодування судового збору.

Керуючись ст.4, 10, 76, 81,82,89, 141, 259, 264-265, 268, 273 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні кімнатою, площею 16,6 кв.м, 55/200 часток квартири АДРЕСА_1 та приміщеннями загального користування квартири АДРЕСА_1 .

В частині вимог ОСОБА_1 про виселення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 відмовити повністю.

В частині вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_5 відмовити повністю.

В частині вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в дольовому порядку по 268,40грн. з кожного в відшкодування судового збору.

На рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду. При оголошенні вступної та резолютивної частини судового рішення апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач ОСОБА_1 : місце проживання АДРЕСА_4 , рнокпп НОМЕР_4 ;

Позивач ОСОБА_4 : зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_5 ;

Відповідач ОСОБА_5 : зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 ;

Відповідач ОСОБА_2 : місце проживання АДРЕСА_3 , зареєстроване місце проживання в АДРЕСА_5 , рнокпп НОМЕР_6 ;

Відповідач ОСОБА_3 : місце проживання - АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_7 .

Повне рішення суду складено 04.07.2024 року.

Суддя О.А. Котенко