КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 372/458/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 листопада 2024 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Кашперської Т.Ц. (суддя - доповідач), Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

розглянув в порядку письмового провадження в приміщенні Київського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Обухівського районного суду Київської області, ухвалене у складі судді Тиханського О.Б. в м. Обухів 17 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої затопленням квартири,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи,

в с т а н о в и в :

В лютому 2018 року позивач ОСОБА_5 , правонаступником якої є ОСОБА_4 , звернулася до суду з даним позовом, уточнивши позовні вимоги в жовтні 2018 року, просила стягнути з відповідачів солідарно на свою користь завдану матеріальну шкоду в розмірі 34881 грн., моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Позов мотивувала тим, що є власником квартири АДРЕСА_1 та постійно в ній проживає, а відповідачі проживають поверхом вище в квартирі АДРЕСА_2 даного будинку. 30 квітня 2015 року в квартирі відповідачів, по вині останніх, при переобладнанні системи водопостачання з порушенням технічних умов лопнула металопластикова труба на гарячу воду, внаслідок цього відбулося затікання води в її квартиру, що підтверджується копією акту про залиття від 06 травня 2015 року. В акті зазначено пошкодження, завдані її майну. Одразу після затоплення квартири та складання акту, вона звернулася до відповідачів про відшкодування матеріальних збитків або проведення ремонту, відповідачі неодноразово обіцяли зробити ремонт за власний рахунок, але нічого зроблено не було. В 2017 році ОСОБА_5 звернулася до інженера-проектувальника для визначення розміру заподіяного збитку та вартості робіт по відновленню стану квартири, відповідно до зведеного кошторису, збиток склав 24156 грн., який відповідачами не відшкодовано. Крім того, неправомірними діями відповідача їй завдано моральної шкоди, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна, неможливості нормально користуватися ним, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 17 квітня 2024 року позов частково задоволено, стягнуто з відповідачів на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 33 358,80 грн. та витрат за проведення експертизи у розмірі 10 125 грн., що в сумі становить 43 483,80 грн., завдану моральну шкоду у розмірі 3000 грн., у задоволенні решти позову відмовлено.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просили скасувати рішення Обухівського районного суду Київської області від 17 квітня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, вказували, що лише встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення, і відповідно приймає рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених позовних вимог; однак дані вимоги судом першої інстанції були проігноровані.

Вказували, що суд першої інстанції, виходячи з поданих позивачем документів, визнав їх винними та стягнув кошти нібито за затоплення.

Вважали, що такі висновки не відповідають обставинам справи, так як з 30 серпня 2005 року вони проживають в с. Красна Слобідка Обухівського району Київської області. Відповідно до акту, вказаного в рішенні суду, встановлено, що 30 травня 2015 року позивач виявила затоплення своєї квартири, а актом від 06 травня 2015 року визначено, що це виникло по вині відповідачів, а саме внаслідок переобладнання системи водопостачання, даний акт належними і допустимими доказами не підтверджений. Будь-яких пояснень від відповідачів не отримували, а тому їхня вина не встановлена, що суд проігнорував та порушив норми матеріального права.

В рішенні суду вказано, що відповідачі в судове засідання не з`явились, хоча про час, місце розгляду справи були повідомлені своєчасно. Вказували, що даний висновок суду суперечить матеріалам справи, так як в позові вказано, що вони проживають в будинку АДРЕСА_3 . Фактично позивачем невірно вказано їх будинок, так як вони не проживали в будинку АДРЕСА_4 .

Судові повістки на 17 квітня 2024 року вони не отримували, що підтверджується матеріалами справи - а. с. 23 - 26 т. 2, тим самим суд в порушення процесуальних норм розглянув справу у їх відсутність, тим самим позбавивши права на участь в судовому засіданні, подання доказів та заперечень.

Рішення суду було направлено на адресу, вказану позивачем - АДРЕСА_5 , що не відповідало дійсній адресі - АДРЕСА_5 (а. с. 42 т. 2).

Вказували, що розмір матеріального збитку судом був визначений на підставі висновку експерта від 11 жовтня 2021 року № 15058, дана експертиза проведена через 6,5 років з дня затоплення, без їхньої участі. Виходячи з цього, висновок експерта є сумнівним, оскільки відповідно до рішення суду встановлюється, що вона проведена з даних візуально-інструментального обстеження станом на час проведення дослідження, а не затоплення. Зазначали, що відповідачі не були повідомлені про час, місце розгляду справи, а тому не змогли подати свої заперечення на експертизу, виходячи з цього, просили апеляційний суд призначити по даній справі судову експертизу для визначення матеріального збитку на час затоплення квартири.

Від позивача ОСОБА_4 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Вказувала, що судова кореспонденція направлялася відповідачам на адресу, яка була неодноразово зазначена в матеріалах справи і підтверджувалась самими відповідачами свідоцтвом про право власності на квартиру за даною адресою, крім того, інформація надходила на їх номер телефону, який також був вказаний в матеріалах справи. Відповідачі отримували судові повістки та інколи приходили в судові засідання. Сам факт затоплення квартири відповідачами не заперечувався, що підтверджують в тому числі перші судові засідання. Факт затоплення також підтверджується проведеною експертизою, а також співробітниками комунальних служб безпосередньо після затоплення квартири. Виходячи з матеріалів справи і апеляційної скарги, відповідачі не заперечують, що на момент затоплення квартири позивача вони проживали в одному під`їзді поверхом вище. Це було встановлено і судом, на підставі чого ухвалене рішення, за яким відповідачі визнаються винними у затопленні квартири і повинні компенсувати завдані збитки - матеріальні, моральні та вартість проведеної експертизи. Крім того, вони в будь-якому випадку є власниками квартири АДРЕСА_2 , і саме з їх вини сталося затоплення внаслідок переобладнання системи водопостачання, і мають відповідати за завдані збитки.

Вказувала, що в тексті судового рішення наявна описка, замість номеру будинку № НОМЕР_1 вказано № 115, така описка допущена не з вини позивача і не змінює суті справи. До того ж, виходячи з апеляційної скарги, відповідачі суперечать самі собі і заявленим фактам, то стверджуючи, що проживають в будинку АДРЕСА_4 по даній адресі, то стверджують, що вони там не проживають, однак все це, в будь-якому випадку, не може бути поважною причиною для скасування судового рішення, оскільки на момент затоплення квартири вони були її співвласниками, і їх вину у затопленні доведено.

Зауважувала, що інша адреса відповідачів Обухівський район АДРЕСА_6 в матеріалах справи відповідачами не зазначена належним чином, до того ж, якщо вони там мешкали останнім часом, то мали повідомити про це суд набагато раніше.

Щодо проведеної 11 жовтня 2021 року експертизи, пояснювала, що експертизу проведено без участі відповідачів, оскільки вони жодним чином не йшли на контакт з позивачем, вже не визнавали на той час своєї вини, поводились неадекватно та грубо. На момент проведення експертизи стан квартири після затоплення її відповідачами не змінювався, жодних сторонніх негативних впливів не відбувалось. Раніше провести експертизу не було можливості, оскільки вона коштує більше 10000 грн., а відповідачі жодним чином не погоджувались на будь-які матеріальні відшкодування і оплату встановлення збитків, тобто оплату експертизи. З моменту проведення експертизи до сьогодні минуло близько 3 років, стан квартири змінився і не відповідає тому стану, в якому була квартира після затоплення відповідачами. Тому просила відмовити відповідачам у призначенні повторної експертизи по даній справі, оскільки вона не буде відповідати дійсності, тим більше, що про проведення попередньої експертизи відповідачі були нею повідомлені, але проігнорували це, не виявивши бажання і відмовляючись від участі в ній, тому експертиза повністю оплачена за рахунок позивача.

Доводила до відома, що відповідачі вказали в апеляційній скарзі адресу позивача та номер засобів зв`язку, які повністю не відповідають дійсним обставинам, хоча достовірно знали правильну адресу і номер телефону, які неодноразово вказувались в матеріалах справи. З цього можна зробити висновок, що це було зроблено навмисно, щоб завадити їй отримати інформацію по даній апеляційній скарзі і вчасно подати відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом із тим рішення суду першої інстанції даним вимогам закону не відповідає.

Так, повідомлення сторін про час і місце розгляду справи проводиться відповідно до вимог ст. 128 - 130 ЦПК України.

Частинами 1 - 4 ст. 128 ЦПК України передбачено, що суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка не є обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Згідно із ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 1, 2, 4, 5 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У п. 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції на зазначені обставини і вимоги закону уваги не звернув, розглянувши справу за відсутності відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та за відсутності доказів належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, чим позбавив відповідачів можливості скористатись наданими йому ст. 43, 49 ЦПК України процесуальними правами при розгляді справи, про що ними вказується в апеляційній скарзі

Наявна на а. с. 32 т. 2 довідка Обухівського районного суду Київської області від 03 квітня 2024 року про доставку sms одержувачу ОСОБА_1 таким доказом бути не може, з огляду на те, що відповідачем не подавалася до суду заява про отримання судової повістки в електронній формі за допомогою SMS-повідомлення. Повідомлення в такому вигляді і складання довідок про доставку SMS-повідомлення щодо документу «Судова повістка про виклик до суду в справі цивільній, адміністративній, про адміністративне правопорушення, іншій» не можна вважати належним, оскільки відповідно до п. 2 Порядку надсилання учасникам судового процесу текстів судових повісток у вигляді SMS-повідомлень, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 01 червня 2013 року № 73, текст судової повістки може бути надісланий судом учаснику SMS-повідомленням лише після подання ним до суду заявки про намір отримання судової повістки в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення. Така заявка оформляється безпосередньо в суді або шляхом роздруковування та заповнення учасником форми, яка розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Таким чином, апеляційним судом встановлено обставини, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції в зв`язку із порушенням норм процесуального права, рішення суду не може вважатись законним і обґрунтованим, не може залишатись в силі та підлягає скасуванню.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є співвласниками квартири АДРЕСА_7 згідно свідоцтва про право власності на житло від 16 грудня 1993 року, виданого Київським картонно-паперовим комбінатом на підставі розпорядження (наказу) від 16 листопада 1993 року № 550 (а. с. 6 т. 1).

ОСОБА_5 з 05 жовтня 1993 року були зареєстрована та проживала за вказаною адресою (а. с. 5 т. 1).

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право власності на житло від 26 листопада 1996 року, виданого Київським картонно-паперовим комбінатом на підставі розпорядження (наказу) від 20 листопада 1996 року № 1822 (а. с. 69).

Згідно довідки виконавчого комітету Краснослобідської сільської ради Обухівського району Київської області в жовтні 2018 року, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_6 і за даною адресою доглядала свого хворого батька до дня смерті (а. с. 78 т. 1).

06 травня 2015 року комісія у складі головного інженера, начальника ТАС, інженера ТВІ склали акт про залиття, що трапилось внаслідок затікання з квартири, затверджений генеральним директором ТОВ «Міський житловий центр», згідно якого 30 квітня 2015 року в будинку АДРЕСА_8 відбулося затоплення з квартири АДРЕСА_2 , в результаті обстеження зафіксовано пошкодження: коридор стеля (шпаклівка, побілка), відшарування шпаклівки 0,3 х 0,5 м., жовті плями по периметру 9,0 х 0,25 м., на стінах відшарування шпалер 0,7 х 2,6 м., коридор біля ванної кімнати стеля жовті плями 2,4 х 0,2 м., на стінах - відшарування шпалер 0,6 х 0,6 м., 0,6 х 2,6 м., 0,5 х 1,5 м., ванна стеля (побілка) піддута побілка приблизно 2 кв.м., туалет стеля (побілка) жовті плями 1,1 х 0,2 м., на стінах відшарування шпалер 0,8 х 0,5 м., кухня стеля (побілка), жовті плями 2,0 х 0,3 м., на стінах шпалери жовті плями 1,5 х 1,0 м., кімната стіни і стеля (шпалери) жовті плями 1,5 х 1,0 м., кімната стіни і стеля (шпалери) жовті плями 3,0 х 0,3 м., 0,5 х 1,5 м., 0,5 х 1,5 м. Причиною залиття, що трапилось, зазначено, що в квартирі АДРЕСА_2 переобладнано систему водопостачання, після корінних кранів металопластикові труби, що є порушенням технічних умов, у ванній кімнаті лопнула металопластикова труба на гарячій воді. Висновки і рекомендації комісії: отримати технічні умови та переобладнати систему водопостачання згідно з технічними умовами. Акт підписано власниками квартир АДРЕСА_9 та АДРЕСА_2 ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (а. с. 8 т. 1).

В 2017 році інженером-кошторисником ОСОБА_6 на замовлення ОСОБА_5 складено локальний кошторис на будівельні роботи № 2-1-1 на ремонт квартири АДРЕСА_7 (а. с. 9 - 16 т. 1).

Згідно висновку ТОВ «Київський експертно-дослідний центр» від 11 жовтня 2021 року № 15058 за результатами проведення судової будівельно-оціночної експертизи, вартість проведення відновлювального ремонту після залиття квартири АДРЕСА_7 , що належить ОСОБА_5 , становить 33358,80 грн. (а. с. 164 - 173 т. 1).

Вартість проведення будівельно-оціночної експертизи, сплачена ОСОБА_5 , становить 10125 грн. (а. с. 184 т. 1).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Крім того, в апеляційній скарзі відповідачами заявлено клопотання про призначення в справі судової експертизи для визначення матеріального збитку на час затоплення квартири.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 жовтня 2024 року було залишено клопотання про призначення в справі судової експертизи було залишено без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_5 неодноразово заявляла клопотання про проведення судової будівельно-оціночної експертизи, які судом першої інстанції були задоволені.

Відповідно до протоколу судового засідання від 06 грудня 2018 року (а. с. 102 - 103 т. 1) відповідач ОСОБА_1 заперечувала проти задоволення заявленого клопотання про призначення експертизи, проведеної на виконання ухвали суду від 19 квітня 2021 року.

Відповідно до висновку експерта № 15058 від 11 жовтня 2021 року (а. с. 164 - 183 т. 1), вартість проведення відновлювального ремонту після залиття квартири АДРЕСА_7 становить 33 358,80 грн.

Таким чином, питання вартості проведення відновлювального ремонту квартири, яке є предметом доказування в цій справі, вже вирішено судовою будівельно-оціночною експертизою.

Під час розгляду справи судом першої інстанції відповідачі клопотання про призначення експертизи не заявили, доказів неможливості звернення до суду з відповідним клопотанням не надали.

Виходячи з викладеного, заявлене ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 клопотання про призначення судової експертизи для визначення матеріального збитку на час затоплення квартири не підлягало судом до задоволення як необґрунтоване.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 30 жовтня 2023 року в справі № 372/3758/23 визначено ОСОБА_4 додатковий строк 2 (два) місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті матері, ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 17 - 19 т. 2).

11 грудня 2023 року ОСОБА_4 звернулася з заявою до Обухівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_5 (а. с. 30 т. 2).

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд відхиляє як безпідставні доводи апеляційної скарги, що лише встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення, і відповідно приймає рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Враховуючи, що заподіяння майнової шкоди та моральної шкоди внаслідок пошкодження майна допускають процесуальне правонаступництво, та оскільки ОСОБА_4 звернулася з заявою до Обухівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини в межах строку, визначеного рішенням Обухівського районного суду Київської області від 30 жовтня 2023 року в справі № 372/3758/23, ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 28 лютого 2024 року було правомірно залучено до справі ОСОБА_4 як правонаступника позивача ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для настання деліктної відповідальності за статтями 1166, 1167 ЦК України необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві шкоди, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Такі правові висновки підтримуються на даний час Верховним Судом, зокрема в постанові від 25 лютого 2019 року в справі № 466/4051/15-ц, від 23 лютого 2022 року в справі № 158/1981/20 (провадження № 61-12503св21).

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Характеристиками доказів є їх належність, достовірність, допустимість та достатність. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 77 - 80 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Згідно з п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 р. N 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний: дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил; проводити за власні кошти ремонт квартири (наймач (орендар) - згідно з договором найму (оренди); використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання.

Відповідно до абз. 2 п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт.

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207, передбачено, що в разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил).У додатку № 4 до цих Правил від 25 серпня 2005 року № 927/11207, зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємств), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організацій (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства ), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта; прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності, характер залиття та його причини: завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність (у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи (прізвище, ім`я, по батькові) підписувати складений акт відмовилися з таких-то причин). Акт повинен бути складений у тому числі за присутності: головного інженера виконавця послуг; голови комісії; майстра технічної дільниці; майстра ремонтної дільниці слюсаря-сантехніка, представників організації обслуговуючої компанії.

Основними доказами, на які посилався позивач на підтвердження своїх вимог, є акт від 06 травня 2015 року на підтвердження факту залиття квартири саме відповідачами, та висновок судової будівельно-оціночної експертизи від 10 жовтня 2021 року № 15058, проведеної ТОВ «Київський експертно-дослідний центр», на підтвердження розміру збитків.

Судом встановлено, що 06 травня 2015 року комісія у складі головного інженера, начальника ТАС, інженера ТВІ склали акт про залиття, що трапилось внаслідок затікання з квартири, затверджений генеральним директором ТОВ «Міський житловий центр», згідно якого 30 квітня 2015 року в будинку АДРЕСА_8 відбулося затоплення з квартири АДРЕСА_2 , в результаті обстеження зафіксовано пошкодження: коридор стеля (шпаклівка, побілка), відшарування шпаклівки 0,3 х 0,5 м., жовті плями по периметру 9,0 х 0,25 м., на стінах відшарування шпалер 0,7 х 2,6 м., коридор біля ванної кімнати стеля жовті плями 2,4 х 0,2 м., на стінах - відшарування шпалер 0,6 х 0,6 м., 0,6 х 2,6 м., 0,5 х 1,5 м., ванна стеля (побілка) піддута побілка приблизно 2 кв.м., туалет стеля (побілка) жовті плями 1,1 х 0,2 м., на стінах відшарування шпалер 0,8 х 0,5 м., кухня стеля (побілка), жовті плями 2,0 х 0,3 м., на стінах шпалери жовті плями 1,5 х 1,0 м., кімната стіни і стеля (шпалери) жовті плями 1,5 х 1,0 м., кімната стіни і стеля (шпалери) жовті плями 3,0 х 0,3 м., 0,5 х 1,5 м., 0,5 х 1,5 м.

Причиною залиття, що трапилось, зазначено, що в квартирі АДРЕСА_2 переобладнано систему водопостачання, після корінних кранів металопластикові труби, що є порушенням технічних умов, у ванній кімнаті лопнула металопластикова труба на гарячій воді. Висновки і рекомендації комісії: отримати технічні умови та переобладнати систему водопостачання згідно з технічними умовами. Акт підписано власниками квартир АДРЕСА_9 та АДРЕСА_2 ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (а. с. 8 т. 1).

Наданий позивачем акт про залиття вимогам, встановленим Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, відповідає, та приймається апеляційним судом як належний та допустимий доказ вини відповідачів у залитті квартири позивача, внаслідок чого їй було заподіяно майнову шкоду.

Доводи апеляційної скарги, що акт про залиття належними і допустимими доказами не підтверджений, пояснень від відповідачів при його складанні не отримували, відхиляються апеляційним судом як безпідставні, з огляду на те, що акт про залиття є первинним документом, що засвідчує факт певної події, а тому не може ґрунтуватися на інших документах. Крім того, відповідач ОСОБА_1 підписала даний документ без зауважень та заперечень.

Доводи апеляційної скарги, що в акті про залиття встановлено, що затоплення сталось в будинку АДРЕСА_4 , в якому відповідачі ніколи не проживали, а в дійсності проживали в будинку АДРЕСА_10 , відхиляються апеляційним судом як необґрунтовані, оскільки це не підтверджується жодними доказами, та враховуючи, що під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем ОСОБА_1 у першому відзиві травні 2018 року не заперечувалося, що після проведення ремонтних робіт та заміни різних сантехнічних труб у ванній кімнаті її квартири лопнула пластикова труба, по якій йшло постачання гарячої води, і дійсно було допущено залиття квартири позивача, вона сама викликала працівників ТОВ «МЖЦ» для складання акту, вжила невідкладних заходів, викликала сантехніків для виправлення дефектів, пропонувала ОСОБА_5 провести ремонт власними зусиллями, однак остання категорично відмовилась. Заперечувала проти позову, вважаючи розмір майнової шкоди завищеним, а моральну шкоду недоведеною, погоджувалася на стягнення 6000 грн. майнової шкоди та 1000 грн. моральної шкоди (а. с. 34 - 36 т. 1).

Одним із способів захисту добросовісної сторони є правовий принцип, згідно з яким особа втрачає право посилатися на будь-які факти на обґрунтування своїх домагань, якщо його попередня поведінка свідчила про те, що вона дотримується протилежної позиції (принцип естопелю), а відтак апеляційний суд, враховуючи зміст відзиву ОСОБА_1 на позовну заяву, відхиляє як неспроможні доводи апеляційної скарги щодо неналежності та недостовірності акту про залиття від 06 травня 2015 року в зв`язку із складанням акту через шість днів після залиття, яке сталося 30 квітня 2015 року.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує.

Враховуючи вищевикладене, вина відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 як власників квартири, в якій було переобладнано систему водопостачання, що призвело до залиття квартири позивача та заподіяно їй майнової шкоди, є доведеною.

Крім того, для встановлення розміру матеріальних збитків, завданих внаслідок залиття 30 квітня 2015 року, ухвалою суду першої інстанції від 19 квітня 2021 року було призначено судову будівельно-оціночну експертизу, проведення якої доручено ТОВ «Київський експертно-дослідний центр», висновком якої від 10 жовтня 2021 року № 15058 визначено, що вартість проведення відновлювального ремонту після залиття квартири АДРЕСА_7 , що належить ОСОБА_5 , становить 33358,80 грн. (а. с. 164 - 173 т. 1).

При цьому судові експерти виходили із даних, зазначених в акті про залиття від 06 травня 2015 року, щодо обсягу і виду пошкоджень, завданих залиттям квартири позивача.

Апеляційний суд враховує, що відповідачами під час розгляду справи в суді першої інстанції не заявлялося власних клопотань про призначення в справі експертизи на спростування розміру шкоди, заявленого позивачем до стягнення, підтвердженого належними та допустимими доказами, та приймає вказаний висновок експертизи як належний та допустимий доказ для визначення розміру заподіяної позивачу майнової шкоди.

Апеляційний суд відхиляє помилкові доводи апеляційної скарги, що експертиза проводилась у відсутності відповідачів, з огляду на те, що обстеження об`єкта оцінки не вимагає обов`язкової присутності іншої сторони.

Щодо заперечень відповідача в апеляційній скарзі, що проведення оцінки майнової шкоди, завданої позивачу через 6,5 років після залиття впливає на вартість відновлювального ремонту, апеляційний суд враховує, що відповідачі не виконали своєчасно свого обов`язку по відшкодуванню завданих під час залиття збитків одразу після події, а також під час розгляду справи в суді першої інстанції за цінами, які, на їх думку, були меншими, аніж на дату проведення експертизи, і в свою чергу, ОСОБА_5 звернулася до суду за захистом свого порушеного права в межах строків позовної давності, тому збільшення вартості ремонту не може бути підставою для відмови в позові.

Крім того, доводи апеляційної скарги про необхідність визначення розміру збитків станом на час залиття є необґрунтованими, з огляду на положення ч. 2 ст. 1192 ЦК України, відповідно якої розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Визначаючи розподіл тягаря доведення, апеляційній суд враховує, що у такій категорії спорів позивач звільняється від обов`язку доведення вини відповідача, проте зобов`язаний довести наявність інших елементів цивільно-правової відповідальності особи за завдання іншій особі шкоди в результаті вчинення протиправних дій або бездіяльності.

Таким чином, відповідачі не спростували належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивача, хоча це є їх процесуальним обов`язком, та оскільки з вини відповідачів, а саме в зв`язку з переобладнанням системи водопостачання в належній відповідачам квартирі АДРЕСА_11 , внаслідок чого було пошкоджено належне їй майно, і вартість відновлювального ремонту оцінена висновком експертизи у 33358,80 грн., вказана матеріальна шкода підлягає солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача, частково задовольнивши позовні вимоги в частині відшкодування майнової шкоди, які позивачем заявлені в розмірі 34881 грн.

Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги про відшкодування завданої моральної шкоди у зв`язку із пошкодженням відповідачами належного їй майна, що в свою чергу призводить до моральних страждань, які вимагають додаткових зусиль для організації життя.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

В постанові Верховного Суду від 01 березня 2021 року в справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18) викладено правовий висновок, згідно якого, по своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди.

Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (постанова Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22).

Абзац 2 ч. 3 ст. 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, оскільки вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21).

При визначенні розміру моральної шкоди апеляційний суд враховує характер правопорушення, глибину душевних страждань позивача, завданих пошкодженням його майна, тривалістю цих страждань, а також керується принципами співмірності, розумності та справедливості, та приходить до висновку про стягнення компенсації моральної шкоди в розмірі 3000 грн., що є справедливим та достатнім для відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу.

Апеляційний суд враховує, що така ж сума компенсації була присуджена ОСОБА_4 рішенням суду першої інстанції, яка з таким розміром компенсації погодилась, оскільки апеляційну скаргу не подавала.

Апеляційний суд також приймає до уваги, що доводів щодо розміру моральної шкоди аргументи апеляційної скарги не містять.

Визначений розмір відшкодування моральної шкоди є не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб позивача, і не призведе до його безпідставного збагачення, що узгоджується з п. 90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19).

Здійснюючи розподіл судових витрат, апеляційний суд враховує, що вартість проведення судової будівельно-оціночної експертизи від 10 жовтня 2021 року № 15058, проведеної ТОВ «Київський експертно-дослідний центр», становила 10125 грн., і такі витрати підлягають відшкодуванню пропорційно до задоволених на 81 % позовних вимог (судом стягнуто 36358,80 грн. з заявлених до стягнення 44881 грн.) в розмірі 8201,25 грн.

З огляду на викладене апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушеннями норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для його скасування, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та прийняття нової постанови про часткове задоволення позову, стягнувши з відповідачів солідарно на користь позивача завдану майнову шкоду в розмірі 33358,80 грн. та компенсацію моральної шкоди в розмірі 3000 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України апеляційний суд здійснює розподіл судових витрат, та оскільки за наслідками апеляційного перегляду позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені на 81 %, і враховуючи, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звільнені від сплати судового збору як особи з інвалідністю ІІ групи, з відповідача ОСОБА_3 в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви пропорційно до її задоволення в розмірі 620,22 грн., від сплати якого ОСОБА_5 була звільнена з підстав, передбачених п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. 7, 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 17 квітня 2024 року скасувати та прийняти нову постанову.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої затопленням квартири задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_6 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_6 ) на користь ОСОБА_4 ( АДРЕСА_8 РНОКПП НОМЕР_3 ) завдану майнову шкоду в розмірі 33358,80 грн. та компенсацію моральної шкоди в розмірі 3000 грн., а також судові витрати за проведення експертизи в розмірі 8201,25 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 620,22 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді : Кашперська Т.Ц.

Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.