Шаргородський районний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2024 року

м. Шаргород

Справа № 947/39600/23

Провадження № 2/152/201/24

Шаргородський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Соколовської Т.О.,

з участю:

секретаря судового засідання Ансілевської Я.О.,

учасники справи не прибули,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргород в залі суду у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Чурсова Вероніка Олександрівна до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

встановив:

I.Виклад позицій позивача та відповідача

20.12.2023 ОСОБА_1 (далі позивач) через свого представника адвоката Чурсову В.О. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) з вимогою про зменшення розміру аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначеного рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 19.12.2013 у розмірі 1/3 частки від всіх доходів ОСОБА_1 , але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно на стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі 3000 грн., щомісячно до досягнення нею повноліття, посилаючись на те, що у нього змінився матеріальний та сімейний стан, він одружився, має доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дружину, що не працює. Разом з дружиною виховує і утримує її сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батько якого не сплачує аліментів на утримання дитини. На його утриманні також знаходяться батьки дружини: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які є пенсіонерами, а мати дружини ОСОБА_8 є також особою з інвалідністю третьої групи. Крім того він має боргові зобов`язання, які виникли під час перебування у шлюбі з ОСОБА_2 , тому він змушений звернутися до суду з даним позовом, оскільки фінансово неспроможний сплачувати аліменти у розмірі, визначеному рішенням Шаргородського районного суду від 19.12.2013.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився. Від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Чурсової В.О. до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності позивача та його представника.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, у відзиві заперечувала щодо задоволення позову посилаючись на те, що позивачем не надано суду доказів у підтвердження позовних вимог. Просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

14.03.2024 від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Чурсової В.О. надійшла заява про внесення її даних до додаткових відомостей про учасників справи для доступу до електронної справи та переведення в електронну форму процесуальних та інших документів по справі, що надійшли до суду в паперовому вигляді (а.с.43).

14.03.2024 від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Чурсової В.О. надійшло клопотання про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції (а.с.45).

24.04.2024 від відповідача ОСОБА_2 надійшло клопотання про надіслання ухвали про відкриття провадження та копій матеріалів справи (а.с.68).

20.05.2024 до суду надійшло клопотання відповідача ОСОБА_2 про повернення до стадії підготовчого провадження (а.с.76 97).

04.06.2024 від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби в справах дітей Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області (а.с.133 134).

17.06.2024 від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Чурсової В.О. надійшла заява про проведення підготовчого засідання у відсутності позивача та його представника (а.с.157 158).

02.07.2024 від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Чурсової В.О. надійшла заява про розгляд справи у відсутності позивача та його представника ( а.с.146).

Інших заяв та клопотань, пов`язаних із розглядом справи, від учасників справи не надходило.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

20.12.2023 ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Чурсова В.О.звернувся до Київського районного суду м. Одеса з позовною заявою до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів (а.с.1 25).

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеса Луняченко В.О. від 22.01.2024 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах та від імені якого діє адвокат Чурсова В.О. до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів передано за підсудністю на розгляд до Шаргородського районного суду Вінницької області (а.с.31).

11.03.2024 справа надійшла до Шаргородського районного суду Вінницької області та у відповідності до ст. 14 ЦПК України, передана в провадження судді Соколовської Т.О. (а.с.36).

Ухвалою судді ОСОБА_9 від 11.03.2024 справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання (а.с.37 38).

У підготовчі засідання, призначені на 02.04., 24.04.2024 відповідач ОСОБА_2 не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час і місце проведення підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 02.04.2024 задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Чурсової В.О. про участь у судових засіданнях в режимі відео конференції (а.с.51 52).

Ухвалою суду від 24.04.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.64).

Ухвалою суду від 21.05.2024 клопотання відповідача ОСОБА_2 про повернення до стадії підготовчого провадження задоволено (а.с.102 104).

Ухвалою суду від 17.06.2024 у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби в справах дітей Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області відмовлено. Закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті (а.с.141 142).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Згідно з вимогами ст.ст. 81, 263, 264 ЦПК України та принципу оцінки доказів (ст.89 ЦПК України) суд перевірив доводи позивача та факти, які підлягають встановленню, з метою з`ясування та дослідження матеріального стану, стану здоров`я позивача, наявність у позивача інших дітей і непрацездатних членів сім`ї, його спроможності сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі, визначеному у рішенні суду.

У справі, що розглядається судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 . Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка проживає з матір`ю ОСОБА_2 .

Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 19.12.2013 з позивача ОСОБА_1 стягнуто на корить відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/3 частки від всіх доходів ОСОБА_1 , але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно і до досягнення дітьми повноліття (а.с.13 - 14).

22 лютого 2017 року позивач ОСОБА_1 зареєстрував шлюб із ОСОБА_11 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 22.02.2017 (а.с.11).

Від даного шлюбу подружжя має доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 24.05.2017 (а.с.12).

З довідки начальника Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області №12401 від 28.11.2023 вбачається, що позивач ОСОБА_1 працює у ВП №2 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області на посаді начальника сектору превенції, отримує заробітну плату, з якої стягуються аліменти на користь відповідача на утримання дітей. За 11 місяців 2023 року, на виконання рішення Шаргородського районного суду у справі № 152/1524/16 ц, з заробітної плати позивача стягнуто аліменти в розмірі 122365,96 грн (а.с.15, 16).

ОСОБА_1 заборгованості по сплаті аліментів не має.

Дружина позивача ОСОБА_1 ОСОБА_12 не працює, що підтверджується копією її трудової книжки НОМЕР_3 від 25.03.2005 (а.с.10).

До матеріалів позовної заяви позивачем долучено копію довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку осіб № К3 41460 ф/л від 15.03.2023, виданої Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради, із якої вбачається, що ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 , до складу сім`ї позивача входять: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , дружина ОСОБА_12 та діти ОСОБА_6 , ОСОБА_13 (а.с. 20). ОСОБА_7 , є пенсіонером за віком, ОСОБА_8 пенсіонер по інвалідності (3 грп. Загальне захворювання опорно рухового апарату) (а.с.21 22).

V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються положеннями СК України.

Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток.

Відповідно до ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 Х11 від 27.02.1991), батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини.

Згідно з положеннями статті 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

За приписами ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Відповідно до ч. 9 ст. 7 СК України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За приписами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

За статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

У пункті 54 рішення ЄСПЛ у справі "Хант проти України" від 07.12.2006 зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі "Ослон проти Швеції" №2 від 27.11.1992) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною першою статті 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, змінився сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Аналіз цих норм права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому, такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Таким чином, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це, зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22), від 10 жовтня 2023 року у справі № 682/2454/22-ц (провадження № 61-10748 св 23).

Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як у бік погіршення так і у бік покращення.

Виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Ч. 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін.

Виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України).

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

При цьому суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Верховний Суд, у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 (провадження 61-22317св19), вказав, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для дитини вікoм від 6 до 18 років з 1 січня 2023 року становить 3196 грн. на одну особу в розрахунку на місяць, який визначає вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров`я, забезпечення набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

VІ. Висновки суду.

Згідно зі статями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

За приписами статтей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд, з урахуванням норм матеріального права, фактичних обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши подані позивачем докази, дійшов до висновку, що матеріальний стан платника аліментів ОСОБА_1 , в порівнянні з його матеріальним становищем на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, змінився у зв`язку з одруженням та народженням ІНФОРМАЦІЯ_2 доньки ОСОБА_5 .

З урахуванням викладеного, позов підлягає частковому задоволенню, а розмір аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , підлягає зменшенню з 1/3 частини до 1/6, що є розумним та не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом щодо захисту прав неповнолітньої дитини.

Позивач ОСОБА_1 є молодою працездатною особою, працює у ВП №2 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області на посаді начальника сектору превенції, має стабільний заробіток, його заробітна плата перевищує середній розмір заробітної плати по країні, зокрема за одинадцять місяців 2023 року йому нарахована заробітна плата в розмірі 462124,70 грн (а.16), тому його вимога зменшити розмір і спосіб стягнення аліментів у твердій грошовій сумі 3000 грн, є безпідставною.

При цьому суд виходить із захисту інтересів обох неповнолітніх дітей позивача, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, збереження належного рівня життя, з урахуванням того, що батьки не мають компенсовувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

При ухвалені рішення у даній справі, судом на підставі вимог ч.4 ст.263 ЦПК України також враховано правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 05.02.2020 у справі № 664/252/19-ц; від 27.02.2020 у справі № 500/3753/18.

Звертаючись до суду із позовом про зміну розміру та способу стягнення аліментів, позивач, як платник аліментів в позовній заяві, як на підставу таких змін відповідно до ст.192 СК України, покликався на зміну сімейного та матеріального стану, а саме створення нової сім`ї, перебування на утриманні малолітньої дитини, дружини, дитини дружини від іншого шлюбу та батьків дружини.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.ч.1, 5, 6 ст.81 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України.

Посилання позивача на те, що на його утриманні перебувають батьки дружини - пенсіонери, крім цього мати дружини є особою з інвалідністю, сама по собі не свідчить про погіршення матеріального стану ОСОБА_1 в розумінні положень ст. 192 СК України, а покликання на його обов`язок утримувати дитину дружини та її непрацездатних батьків не доведені належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами. Суд звертає увагу, що в матеріалах справи взагалі відсутні докази підтвердження факту родинних відносин дружини позивача і її батьків. ОСОБА_1 одружився з ОСОБА_11 (а.с.11), а в позовній заяві вказує, що утримує батька дружини ОСОБА_7 (а.с.1, 20).

На думку суду, вище наведені позивачем обставини, в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні ст. 192 СК України не є істотними та достатніми при вирішенні питання про зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, адже вище наведені факти не можуть слугувати підставою для зменшення їх розміру.

Питання щодо розподілу судових витрат позивачем ОСОБА_1 не ставилося.

Керуючись ст.ст.4, 5, 7, 8, 10, 11, 12, 13, 76-81, 83, 89, 258, 259, 263 - 265, 273, 274-279 ЦПК України, на підставі ст.51 Конституції України, ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини, ст. 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.), ст.ст. 7, 8, 12 ЗУ "Про охорону дитинства", ст.ст. 6-8, 141, 150, 179, 180, 181, 182, 183, 192 СК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Чурсова Вероніка Олександрівна до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, що стягують з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 1/3 частки до 1/6 частки зі всіх видів заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів по рішенню Шаргородського районного суду Вінницької області від 08.12.2016 припинити з часу набрання даним рішенням законної сили.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин(ч.3 ст.354 ЦПК України).

Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них (ч.4 ст.273 ЦПК України).

Ім`я (найменування) сторін:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , паспорт громадянина України НОМЕР_5 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , паспорт громадянина України НОМЕР_7 , виданий 04.11.2014 Шаргородським РВ УМВС України у Вінницькій області.

Вступну і резолютивну частини судового рішення ухвалено та підписано 01.07.2024.

Головуючий суддя: Т.О. Соколовська