КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/635/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2024 року місто Київ

справа №754/7141/23

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.

за участю секретарів судового засідання - Балкової А.С., Савлук І.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 08 листопада 2023 року, ухвалене під головуванням судді Галась І.А., у справі за позовом Київської міської ради до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва, третя особа: Центральне міжрегіональне управління міністерства юстиції (м. Київ) про скасування арешту з майна,-

В С Т А Н О В И В:

В травні 2023 року позивач Київська міська рада звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до відповідача,в якому просила:

скасувати всі наявні обтяження на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради;

зняти арешт з нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вимог посилалася на те, що Київською міською радою отримано рішення Деснянського районного суду міста Києва від 14 лютого 2022 року у справі №754/17052/21 (номер провадження 2-о/754/70/22), яким заявлені вимоги першого заступника керівника Деснянської окружної прокуратури міста Києва Брагіна І. в інтересах держави в особі Київської міської ради про визнання спадщини відумерлою задоволено.

Вказувала, що визнано відумерлою спадщину - квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 35,920 кв.м, що відкрилася після смерті ОСОБА_1 та передано територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради. Рішення набрало законної сили 17 березня 2022 року.

Зазначала, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 15 лютого 2023 року №322902962, наявний запис про обтяження вищезазначеної квартири за документами поданими для реєстрації - постанова серія ае №699862 від 03 лютого 2006 року, видана ВДВС Деснянського РУЮ у місті Києві внесеній на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:65317884 від 01 листопада 2022 року.

Вказувала, що право власності на вказану квартиру зареєстровано за територіальною громадою в особі Київської міської ради на підставі рішення Деснянського районного суду міста Києва від 14 лютого 2022 року №754/17052/21.

Зазначала, що Департаментом будівництва та житлового забезпечення 11 листопада 2022 року за №056/93-3393 було направлено лист до Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві з проханням вчинити дії щодо зняття арешту з квартири АДРЕСА_1 .

Посилалась на те, що Деснянський відділ державної виконавчої служби у місті Києві листом від 01 грудня 2022 року №27610-З повідомив Департамент будівництва та житлового забезпечення, що у відділі на виконанні наявні виконавчі провадження, за якими містяться обтяження, а саме: НОМЕР_1, №НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8 за яким боржником є ОСОБА_1 та оскільки Департамент будівництва та житлового забезпечення не є стороною у вищевказаних виконавчих провадженнях, відсутні підстави для надання будь-якої інформації.

Вказувала, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва 14 лютого 2022 року у справі №754/17052/21 було встановлено, що ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначала, що Департаментом будівництва та житлового забезпечення було повторно направлено лист від 09 січня 2023 року №056/93-107 до Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві з проханням вчинити дії, щодо зняття обтяжень з квартири АДРЕСА_1 , яка визнана відумерлою спадщиною та передана у власність територіальній громади міста Києва. Проте, Деснянський відділ державної виконавчої служби у місті Києві листом від 23 січня 2023 року №1722-З надав пояснення, щодо відсутності підстав для надання інформації стосовно порушеного питання та рекомендував звернутися з позовом до суду у порядку статті 29 Закону України «Про виконавче провадження».

Посилалась на те, що Київська міська рада як представницький орган територіальної громади міста Києва, прийняла у власність майно, однак наявний запис про обтяження від 09 лютого 2006 року №48300757 на вказану вище квартиру позбавляє можливості вільно користуватися та розпоряджатися майном у відповідності до статті 317 ЦК України.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 08 листопада 2023 року позов Київської міської ради задоволено.

Скасовано всі наявні обтяження на квартиру АДРЕСА_1 , що належна на праві власності територіальній громаді Київській міській громаді міста Києва в особі Київської міської ради.

Знято арешт з нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 .

Стягнуто з Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва на користь Київської міської ради судовий збір у розмірі 2684 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач Деснянський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення скасувати в повному обсязі.

На обґрунтування вимог посилався на те, що на виконанні у Деснянському районному відділі державної виконавчої служби у місті Києві перебувало виконавче провадження НОМЕР_11 з примусового виконання виконавчого листа №2-2965/10 від 02 серпня 2010 року Деснянського районного суду міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь АЕК «Київенерго» заборгованості в розмірі 4907,50 грн.

Вказував, що 11 квітня 2011 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника.

Зазначав, що 08 червня 2012 року державним виконавцем була винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачеві п.2 ч.1 ст.47 (відсутність у боржника майна), а саме: вжитими державним виконавцем заходами в ході проведення виконавчих дій, стягнути кошти виявилось не можливим. Згідно відповіді УДАІ МВС України у місті Києві за боржником рухомого майна на праві власності не зареєстровано. Згідно відповіді ДПІ у Деснянському районі міста Києва боржник як ФОП не перебуває.

Посилався на те, що в АСВП:НОМЕР_9 відсутня інформація про сплату боргу, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Вказував, що при поверненні виконавчого документу стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (відсутність у боржника майна) - арешт з майна не знімається.

Зазначав, що позивачем не зазначено жодної підстави для зняття арешту з усього майна (коштів) боржника, а відтак суд першої інстанції формально поставився до розгляду позовної заяви Київської міської ради, не з'ясувавши всі фактичні дані справи.

02 січня 2024 року від Київської міської ради до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання вказувала, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а її доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач Деснянський РВ ДВС міста Києва та третя особа Центральне міжрегіональне управління міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися у судове засідання на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для його задоволення.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 14 лютого 2022 року у справі №754/17052/21 визнано відумерлою спадщину - квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 35,920 кв.м, що відкрилася після смерті ОСОБА_1 та передано територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від 15 червня 2023 року щодо квартири АДРЕСА_1 наявне обтяження №48300757, дата, час державної реєстрації: 09.02.2006 13:01:48 державний реєстратор: Бандура Ю.В., Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), м. Київ, постанова серія АЕ №699862 від 03лютого 2006 року, видана ВДВС Деснянського РУЮ у місті Києві внесеній на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 65317884 від 01.11.2022.

Департаментом будівництва та житлового забезпечення 11 листопада 2022 року за №056/93-3393 було направлено лист до Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві з проханням вчинити дії щодо зняття арешту з квартири АДРЕСА_1 .

Листом від 01 грудня 2022 року №27610-З Деснянський відділ державної виконавчої служби у місті Києві повідомив Департамент будівництва та житлового забезпечення, що у відділі на виконанні наявні виконавчі провадження, за якими містяться обтяження, а саме: НОМЕР_1, НОМЕР_10, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8 за яким боржником є ОСОБА_1 та оскільки Департамент будівництва та житлового забезпечення не є стороною у вищевказаних виконавчих провадженнях, відсутні підстави для надання будь-якої інформації.

Вказувала, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва 14 лютого 2022 року у справі №754/17052/21 було встановлено, що ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно відповіді П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори вих. №3070 від 19 липня 2023 року на запит суду повідомлено про неможливість направлення копії постанови, серії та номер: АЕ 699862 від 03 лютого 2006 року, виданої ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві, оскільки для розшуку зазначеної постанови, яка знаходиться на зберіганні П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори потрібно вказати адресу об'єкта та/або дані суб'єкта його адресу та реєстраційний номер облікової картки платника податків.

З листів Деснянського РВ ДВС м. Київ ЦМУЮ МЮ (м. Київ) від 11 серпня 2023 року, 14 вересня 2023 року, 22 вересня 2023 року вбачається, що після перевірки автоматизованої системи виконавчого провадження було встановлено, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження НОМЕР_11 з примусового виконання виконавчого листа №2-2965/10 від 02 серпня 2010 року Деснянського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь АЕК «Київенерго» заборгованості в розмірі 4907,50 грн.

11 квітня 2011 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника.

08 червня 2012 року державним виконавцем була винесена постанова про привернення ВД стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.47 (відсутність у боржника майна), а саме: вжитими державним виконавцем заходами в ході проведення виконавчих дій, стягнути кошти виявилось не можливим. Згідно відповіді УДАІ МВС України у м. Києві за боржником рухомого майна на праві власності не зареєстровано. Згідно відповіді ДПІ у Деснянському районі м. Києва боржник як ФОП не перебуває.

В АСВП: НОМЕР_9 відсутня інформація про сплату боргу, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Протокольною ухвалою Київського апеляційного суду від 16 квітня 2024 року, яка постановлена без виходу до нарадчої кімнати, було задоволено клопотання представника позивача Київської міської ради - Сініцина В.А. про направлення повторного запиту до П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори для витребування копії постанови від 03 лютого 2006 року, серія АЕ, номер 698962, виданої ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві.

На виконання ухвали Київського апеляційного суду, П'ятнадцятою київською державною нотаріальною конторою було направлено копію постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03 лютого 2006 року, серія АЕ, номер 698962, виданої ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві.

З вказаної постанови вбачається, що на виконанні у ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києвіперебувало виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №26715, виданого 05 квітня 2005 року Деснянським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Житлорембудсервіс» боргу у розмірі 1400,51 грн. та державним виконавцем було накладено арешт на квартиру боржника АДРЕСА_1 .

Звертаючись до суду з данимпозовом, Київська міська рада посилалася на те, що вона як представницький орган територіальної громади міста Києва, прийняла у власність спірне майно - квартиру, однак наявний запис про обтяження від 09 лютого 2006 року №48300757 на вказану вище квартиру позбавляє можливості вільно користуватися та розпоряджатися майном у відповідності до статті 317 ЦК України.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь - який юридичний спір та будь - яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності. Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати між собою як компетенцію різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського й адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського й адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції.

За положеннями статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із частиною десятою статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Законом України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (частина перша статті 59 цього Закону).

При цьому в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Відповідно до частини другої статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Господарський процесуальний кодекс України також установлює, що господарські суди розглядають справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці (пункт 6 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України).

Спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, та про зняття такого арешту підлягають розгляду за правилами господарського судочинства, якщо сторонами відповідного спору є юридичні особи. Таким чином, спір, який виник між позивачем та органом державної виконавчої служби (у тому числі із її посадовими і службовими особами) з приводу зняття арешту з нерухомого майна, має вирішуватися судами за правилами Господарського процесуального кодексу України.

При розгляді скарг стягувача чи боржника на дії органу державної виконавчої служби, пов`язані з арештом і вилученням майна та його оцінкою, господарський суд перевіряє відповідність цих дій приписам статей 57, 58 Закону України «Про виконавче провадження». Вимоги інших осіб щодо належності саме їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, реалізується шляхом подання ними з додержанням правил юрисдикційності (стаття 20 Господарського процесуального кодексу України) позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним з підстав, передбачених законом. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися господарським судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Аналогічний правовий висновок Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладений у постанові від 02 жовтня 2018 року у справі №916/3108/17.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі №905/386/18 (провадження №12-85 гс 19) зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Такі справи підлягають розглядові за правилами господарського судочинства, якщо вони виникають у цивільних чи господарських правовідносинах і суб`єктний склад сторін у них відповідає вимогам статті 4 Господарського процесуального кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем є Київська міська рада, відповідачем - Деснянський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва, арешт на спірне майно - квартиру було накладено в інтересах КП «Житлорембудсервіс» та АЕК «Київенерго».

Оскільки сторонами спору є юридичні особи, а відтак, колегія суддів приходить до висновку, що спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт та про зняття такого арешту підлягають розгляду за правилами господарського судочинства.

При цьому, визначення належного суб`єктного складу сторін здійснюється господарським судом в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Частиною 1 ст.377 ЦПК України визначено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, визначених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції помилково розглянувсправу по суті.

Отже, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справіза позовом Київської міської ради до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва, третя особа: Центральне міжрегіональне управління міністерства юстиції (м. Київ) про скасування арешту з майна підлягає закриттю.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Також відповідно до вимог ч.1 ст.256 ЦПК України апеляційний суд повідомляє Київській міській раді, що розгляд її вимог до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва про скасування арешту з майна віднесено до юрисдикції господарського суду та одночасно роз`яснює, що позивач має право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до Київського апеляційного суду з заявою про направлення справи до відповідного суду господарської юрисдикції.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 377, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 08 листопада 2023 року - скасувати.

Провадження у справі за позовом Київської міської ради до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва, третя особа: Центральне міжрегіональне управління міністерства юстиції (м. Київ) про скасування арешту з майна - закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 11 липня 2024 року.

Головуючий:

Судді: