Справа № 365/814/24
Номер провадження: 2-с/365/4/24
У Х В А Л А

20 листопада 2024 року селище Згурівка

Суддя Згурівського районного суду Київської області Солдатова Тетяна Миколаївна, розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу,

В С Т А Н О В И В :

18 листопада 2024 року на електронну адресу Згурівського районного суду Київської області від уповноваженого представника боржника ОСОБА_1 - адвоката Сліпкова В.С., надійшла заява про скасування судового наказу № 365/814/24, виданого 07 листопада 2024 року Згурівським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ» заборгованості за спожитий природний газ та судового збору.

Заява датована 12.11.2024, вих. 509. До заяви додано копію опису вкладення та накладної АТ "Укрпошта" від 16.11.2024 на підтвердження направлення на офіційну поштову адресу суду заяви про скасування судового наказу з додатками, серед яких підтвердження направлення заяви стягувачу (п. 10 опису).

20 листопада 2024 року на офіційну поштову адресу суду надійшла про скасування судового наказу № 365/814/24, виданого 07 листопада 2024 року, яка за змістом повністю відповідає заяві, яка надійсла 18.11.2024. Заява датована 16.11.2024, вих. 516, та до неї, крім додатків, долучених до заяви, яка надійшла до суду 18.11.2024, долучено також підтвердження направлення заяви стягувачу.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 12.11.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) отримав, через Державне підприємство «ДІЯ» судовий наказ Згурівського районного суду Київський області по справі № 365/814/24 (номер провадження 2-н/365/65/24) від 07.11.2024. Зазначеним виконавчим документом наказано стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ» на розрахунковий рахунок ІВАN НОМЕР_2 в АТ «БАНК АЛЬЯНС» м. Київ, заборгованість за спожитий природній газ в сумі 1140 (одна тисяча сто сорок) гривень 63 копійки. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ» на розрахунковий рахунок ІВАN НОМЕР_3 в АБ «КЛІРИНГОВИЙ ДІМ», МФО 300647, судовий збір в сумі 302 (триста дві) гривні 80 копійок.

У судовому наказі визначено боржника - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, зазначені відомості про боржника є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 - не має жодного відношення до квартири АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 , тобто боржник, як визначено в судовому наказі - має зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 та на праві власності не має нерухомості в селище Згурівка Броварського району Київської області. Вказане підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та витягом з Реєстру територіальної громади.

Щодо квартири АДРЕСА_2 , по якій, скоріше за все, виникла заборгованість за спожитий природній газ в сумі 1140 (одна тисяча сто сорок) гривень 63 копійки. Даний об`єкт нерухомого майна (має реєстраційний номер майна 3921086) та належить на праві спільної приватної (часткової) власності: 1. ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ), 2. ОСОБА_1 (РНОКДД НОМЕР_5 ). 3. ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_6 ). 4. ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_7 ). Таким чином, стягувач помилково вказав боржником ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , який є однофамільцем ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

Судом встановлено, що копію оскаржуваного судового наказу боржником було отримано 12.11.2024, через Державне підприємство «Дія».

Враховуючи, що заяву про скасування судового наказу подано до суду 18.11.2024, заявником не було пропущено визначений ч. 1 ст. 170 ЦПК України строк для звернення до суду із заявою про скасування судового наказу.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Аналіз норм ЦПК України, які регламентують наказне провадження, дає підстави для висновку про те, що наказне провадження - це самостійний вид провадження цивільного судочинства, що існує поряд із позовним і окремим провадженням, якому притаманна певна процесуальна форма, що має певні особливості, пов`язані з тим, що ця форма забезпечує захист прав та інтересів стягувача, що має документи проти боржника, який не виконує свої зобов`язання. Метою наказного провадження є спрощення, скорочення та здешевлення судової процедури у тих випадках, коли це можливо та виправдано, та є ефективним засобом захисту прав боржника у безспірних справах. При вирішенні питання про видачу судового наказу суд не перевіряє обґрунтованість заявлених стягувачем вимог, оскільки на час видачі судового наказу суду невідомо про наявність спору між сторонами, через що в разі незгоди із таким наказом боржник може подати заяву про його скасування чи перегляд за нововиявленими обставинами, наслідком чого є скасування судом такого судового наказу, виданого в порядку наказного провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи, що підстав для повернення заяви про скасування судового наказу немає, суд вбачає за необхідне даний судовий наказ скасувати.

В частині розподілу судових витрат, суд дійшов наступного висновку.

Заявник за подання заяви до Згурівського районного суду Київської області сплатив судовий збір у розмірі 151,40 грнта витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн, які просив стягнути на його користь з ТОВ «КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ».

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

За змістом положень ч. 1, 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З аналізу вказаних положень ЦПК України вбачається, що відповідно до ч. 1 ст. 42 ЦПК України сторони є учасниками справи у справах позовного провадження, тоді як заява про скасування судового наказу розглядається в порядку наказного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 42 ЦПК України у справах наказного провадження учасниками справи є заявник та боржник.

Порядок розгляду справ наказного провадження визначений розділом ІІ ЦПК України «Наказне провадження». Вказаний розділ ЦПК України окремо не встановлює порядку відшкодування витрат, пов`язаних із розглядом справи, які понесені боржником.

Суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі та за правилами наказного провадження стягувач у справі буде позбавлений можливості довести неспівмірність заявлених вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу або погодитися з розміром цих витрат. Оскільки у силу принципу змагальності сторін обов`язок доведення обставин, що мають значення для справи і на які сторона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ЦПК України, покладається саме на сторони по справі.

При цьому, положеннями ч. 2 ст. 164 ЦПК України передбачено, що у разі відмови у видачі судового наказу або у разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Суд зауважає, що зі змісту норм ЦПК України вбачається, що відшкодування витрат на правничу допомогу можливе лише у справах позовного провадження, а у справах наказного провадження такі судові витрати не відшкодовуються.

Водночас щодо стягнення судового збору, сплаченого боржником ОСОБА_1 при подачі заяви про скасування судового наказу, суд також відмовляє, оскільки підлягає відшкодуванню сума судового збору, сплаченого у наказному провадженні, лише на користь заявника (стягувача) у разі пред`явлення ним позову до боржника та задоволення такого позову судом.

Із зазначених норм матеріального права та процесуальних норм встановлено, що судові витрати підлягають розподілу між позивачем та відповідачем (сторонами у позовному провадженні) у разі вирішення спору по суті, тобто при ухваленні судом остаточного рішення, оскільки саме тоді на суд покладається обов`язок вирішення питання щодо розподілу судових витрат з урахуванням приписів ч. 3, 8 ст. 141 ЦПК України та застосування пропорційності, що передбачено вимогами ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України.

Водночас, ЦПК України не містить визначеного порядку розподілу судових витрат між учасниками наказного провадження, зокрема, не містить норми, відповідно до якої у випадку скасування судового наказу на заявника, за судовим наказом, покладався би обов`язок відшкодування боржнику судових витрат.

У справі наказного провадження спір між стягувачем та боржником суд не вирішує, а тому підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи приписи ч. 2 ст. 164 ЦПК України, суд дійшов висновку, що законодавець розподіл судових витрат, що понесені у наказному провадженні, пропонує вирішувати при пред`явленні стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження.

З огляду на вище зазначене, суд вбачає за необхідне відмовити у задоволенні заяви в частині вимог, щодо стягнення понесених судових витрат у виді сплаченого боржником судового збору та понесених ним витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст. 42, 131, 133, 137, 141, 164, 170, 171, 259-261, 353-355 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу задовольнити частково.

Скасувати судовий наказ, виданий 07.11.2024 Згурівським районним судом Київської області у справі № 365/814/24, номер провадження 2-н/365/65/24, про стягнення із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВОБГАЗ ЗБУТ» заборгованості за спожитий природній газ та витрат по сплаті судового збору.

У задоволенні заяви в частині вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВОБГАЗ ЗБУТ» на користь ОСОБА_1 понесених судових витрат відмовити.

Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю «КИЇВОБГАЗ ЗБУТ» право на звернення з тією самою вимогою до суду у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Т.М. Солдатова