З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №348/1311/24
Номер провадження 2/348/735/24
19 листопада 2024 року м.Надвірна
Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі:
Головуючого судді О.Ю.Максименко
за участю секретаря судових засідань О.Р.Боєчко
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Надвірна цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Губин" до ОСОБА_1 про стягнення суми завданих збитків,
Товариство з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Губин" звернулося до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми завданих збитків.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28.06.2023 наказом (розпорядженням) № 323-п/23 ОСОБА_1 було прийнято на посаду продавця продовольчих товарів до Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Губин". 29.06.2023 між позивачем та відповідачем було укладено договір про повну матеріальну індивідуальну відповідальність, що продавець продовольчих товарів бере на себе повну відповідальність за забезпечення збереження переданих йому підприємством матеріальних цінностей та що ОСОБА_1 зобов`язується дбайливо ставитися до переданих їй матеріальних цінностей та вчасно вживати заходів щодо попередження шкоди. Пунктом 3.1. Договору зазначено, що у випадку незабезпечення з вини працівника збереження ввірених йому матеріальних цінностей встановлення розміру шкоди нанесеної підприємству, і її відшкодування проводиться у відповідності із діючим законодавством України. Також Відповідач ознайомився з Посадовою інструкцією продавця продовольчих товарів (відділ роздрібної торгівлі), про що поставив особистий підпис в аркуші ознайомлення з посадовою інструкцією. Жодним пунктом посадової інструкції не передбачено права та обов`язків відповідача щодо самовільного розпорядження продукцією (майном позивача) поза торгівельною точкою, не передбачено права безоплатного права на передачу третім особам майна позивача та не передбачено здійснення гуртових продажів. 05.02.2024 Наказом по підприємству № 1-1/21.1 було проведено позапланову інвентаризацію на Торговій точці № 021087 (старий порядковий номер 87), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Відповідач з зазначеним наказом про проведення інвентаризації була ознайомлена під підпис. 06.02.2024 року було проведено інвентаризацію наявних коштів, що зберігались на Торговій точці № 021087 (старий порядковий номер 87), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та виявлено, що будь-які кошти на ТТ відсутні, проте, відповідно до даних бухгалтерського обліку, повинно зберігатись 3780,00 грн. Тобто, нестача по коштам склала 3780,00 грн. З виявленою нестачею відповідач погодилася, про що свідчать її підписи, відповідно до рішення керівника нестача коштів покладена на відповідача. 06.02.2024 року відповідно до Інвентаризаційного опису запасів, підписаного комісією в повному складі та матеріально відповідальною особою, виявлено нестачу товару на суму 106730,42 грн, ОСОБА_1 інвентаризаційний опис підписано, заперечень не надано. Відповідно до наданих усних пояснень ОСОБА_1 повідомила позивача, що передала товар на реалізацію третім особам. Таким чином, станом на 06.02.2024 відповідач завдала позивачу збитків на загальну суму 110510,42 грн. Постачання товару на торгову точку та їх приймання особисто відповідачем підтверджується видатковими накладними. 01.03.2024 службовою запискою було повідомлено директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Птахокомплекс «Губин» про виявлення під час інвентаризації нестачі товарно-матеріальних цінностей на Торговій точці № 021087 (старий порядковий номер 87), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , продавцем якої є ОСОБА_1 .. Того ж .дня відповідно до наказу № 1-1/55 створено комісію для проведення службового розслідування, відсторонено від роботи ОСОБА_1 .. З наказом ОСОБА_1 ознайомлена 05.03.2024 року. 01.03.2024 року ОСОБА_1 направлено вимогу про погашення заборгованості № 1-4/155 з вимогою погашення виниклої заборгованості. Відповідач відповідь на вимогу не надала, завдані товариству збитки не погасила. 05.03.2024 відповідач написала пояснюючу записку, котрою зазначила, що товар на суму 106730,42 нею надано на реалізацію третім особам, котрі не повернули їй вчасно кошти за товар та що вона впевнена в поверненні коштів третіми особами, а в разі не повернення кошти поверне вона. За результатами проведеного службового розслідування з урахуванням наданих ОСОБА_1 пояснень, наказом №155-п/24 від 12.03.24 її було звільнено з посади продавця продовольчих товарів. 12.03.2024 листом № 1-4/174 позивач направив повідомлення відповідачу про звільнення з описом вкладення та копією наказу № 155-п/24 від 12.03.24. Позивач врахував пояснення ОСОБА_1 від 05.03.2024 та надав час для погашення збитків до 30.03.2024, ОСОБА_1 завдані збитки не погасила до зазначеного часу. 04.04.2024 позивач направив повторну вимогу ОСОБА_1 № 1-4/223 про погашення заборгованості. Відповідач відповідь на вимогу не надала, завдані товариству збитки не погасила. Тому, представник позивача просив стягнути з ОСОБА_1 завдані товариству збитки в розмірі 110510,42 грн та судовий збір у розмірі 3028,00 грн.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в судові засідання 29.10.2024 та 19.11.2024 не з`явилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом направлення судових повісток за адресою реєстрації. Судові повістки були повернуті до суду з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні ... відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Отже, ОСОБА_1 вважається належно повідомленою про час та місце розгляду справи, причин неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило, відзив на позовну заяву не надала.
19.11.2024 постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази кожен окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що наказом 323-п/23 від 28.06.2023 ОСОБА_1 було прийнято на роботу з 29.06.2023 на посаду продавця продовольчих товарів ТТ № 87 АДРЕСА_1 (а.с.11).
ОСОБА_1 була ознайомлена з робочою інструкцією продавця продовольчих товарів (відділ роздрібної торгівлі), про що свідчить її особистий підпис від 29.06.2023 (а.с.14-18).
29.06.2023 між ОСОБА_1 підписано договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність за забезпечення збереження матеріальних цінностей, що належать ТзОВ «Птахокомплекс «Губин» (а.с.19).
05.02.2024 року Наказом по підприємству № 1-1/21.1 було проведено позапланову інвентаризацію на торговій точці № 021087, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 з зазначеним наказом про проведення інвентаризації ознайомлена під підпис (а.с.20).
06.02.2024 року було проведено інвентаризацію наявних коштів, що зберігались на торговій точці № 021087 (старий порядковий номер 87), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та виявлено, що будь-які кошти на ТТ відсутні, проте відповідно до даних бухгалтерського обліку, повинно зберігатись 3780,00 грн (а.с.21).
06.02.2024 року відповідно до інвентаризаційного опису запасів, підписаного комісією в повному складі та матеріально відповідальною особою, виявлено нестачу товару на суму 106730,42 грн. ОСОБА_1 інвентаризаційний опис підписано, заперечень не надано (а.с.22).
Протоколом інвентаризаційної комісії від 06.02.2024 року зазначено, що комісія вирішила звернутись до ОСОБА_1 з вимогою надати пояснення, щодо виникнення нестачі Товару на торговій точці № 021087, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . У разі ненадання обґрунтованих пояснень, щодо нестачі товару, віднести збитки завдані товариству на рахунок продавця торгової точки № 021087 та стягнути відповідно до чинного законодавства (а.с.23-26).
01.03.2024 року службовою запискою начальника відділу роздрібної торгівлі було повідомлено в.о. директора ТзОВ «Птахокомплекс «Губин» про те, що продавець продовольчих товарів ОСОБА_1 , що закріплена за ТТ № 021087, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , була повідомлена про те, що в результаті проведеної 06.02.2024 інвентаризації виявлено нестачу товарно-матеріальних цінностей, як виникла нестача, продавець пояснити не змогла, а тому просить звільнити продавця продовольчих товарів ТТ № 021087 у зв`язку із втратою довіри (а.с.92).
Наказом № 1-1/55 від 01.03.2024 створено комісію для проведення службового розслідування за фактом виявлення недостачі та відсторонено від роботи ОСОБА_1 на час проведення службового розслідування. З наказом ОСОБА_1 ознайомлена 05.03.2024 (а.с.93).
01.03.2024 року ОСОБА_1 направлено вимогу про погашення заборгованості № 1-4/155 в розмірі 110511,22 грн (а.с.94-96).
05.03.2024 ОСОБА_1 надала пояснюючу записку, в якій зазначила, що товар на суму 106730,42 грн нею надано на реалізацію третім особам, котрі не повернули їй вчасно кошти за товар. Також зазначила, що треті особи обіцяли повернути їй кошти протягом місяця до кінця 30.03.2024, зазначає, що впевнена в поверненні коштів третіми особами, а в разі не повернення кошти поверне вона (а.с.97).
Наказом № 155-п/24 від 12.03.24 ОСОБА_1 звільнено з посади продавця продовольчих товарів ТТ № 021087 в АДРЕСА_1 на підставі втрати довір`я до неї з боку роботодавця, пункт 2 частини 1 статті 41 КЗпП України (а.с.98).
12.03.2024 рекомендованим листом з описом вкладення позивач направив ОСОБА_1 повідомлення про її звільнення та копію наказу №155-п/24 від 12.03.2024 (а.с.99-100).
04.04.2024 року позивач повторно направив вимогу ОСОБА_1 № 1-4/223 про погашення заборгованості в розмірі 110511,22 грн (а.с.101-103).
Відповідач відповідь на вимогу не надала, завдані товариству збитки не погасила.
Згідно з ч. 1 ст. 1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини).
Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються також до трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.
За змістом ч. 1 ст. 3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю.
Підставою настання матеріальної відповідальності працівників є трудове майнове правопорушення, тобто невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків, в результаті чого підприємству, установі чи організації була завдана майнова шкода.
Трудові обов`язки працівника визначаються законодавством, трудовим договором, посадовою інструкцією, наказами керівника тощо.
При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника (частина друга статті 130 КЗпП України).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.
Умовами настання матеріальної відповідальності працівника є: 1) пряма дійсна шкода; 2) протиправна поведінка працівника; 3) вина в діях чи бездіяльності працівника; 4) прямий причинний зв`язок між протиправною і винною дією чи бездіяльністю працівника і шкодою, яка настала.
Згідно із ст. 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами; Шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування.
Вичерпний перелік випадків повної матеріальної відповідальності передбачений ст. 134 КЗпП. Підставою настання матеріальної відповідальності працівників є трудове майнове правопорушення, тобто невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків, в результаті чого підприємству, установі чи організації була завдана майнова шкода. Трудові обов`язки працівника визначаються законодавством, трудовим договором, посадовою інструкцією, наказами керівника тощо. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.
Таким чином, обов`язок відшкодувати завдані працівником збитки у повному обсязі встановлюється для відповідача у справі як на п. 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП України, та і п.3 цієї норми.
Письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (які досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України (стаття 135-1 КЗпП України).
При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.
Обов`язок доведення наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на працівника лежить на роботодавцеві (стаття 138 КЗпП України).
Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 29 листопада 2019 року в справі № 607/1508/16-ц.
У пункті 3 та 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» судам роз`яснено, що виходячи з вимог ст. 15 ЦПК України суд у кожному випадку зобов`язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об`єктивного з`ясування обставин, від яких згідно зі ст.ст. 130, 135-3, 137 КЗпП України залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з`ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника.
Під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати.
Згідно ст. 130 КЗпП України неодержані підприємством, установою, організацією прибутки не можуть включатися до шкоди, яка підлягає відшкодуванню працівником.
З огляду на викладене, враховуючи, що розмір збитків повністю підтверджений належними та допустимими доказами, завдані збитки не сплачені, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 грн 00 коп..
На підставі викладеного та керуючись п. 3, 4 Постанови Пленуму ВСУ від 29.12.1992 № 14 «Про судову практику у справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», ст. 1, 9, 1191 ЦК України, ст. 3, 130, 134, 135-3, 137, 138, 233, 234 КЗпП України, ст. 9, 10, 12, 13, 77-81, 141, 247, 259, 263-265, 272-273, 280-289, 354, 355 ЦПК України, суд,
У Х В А Л И В :
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Губин" задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Представник позивача: адвокат Рунов Дмитро Геннадійович, свідоцтво на право заняття адвокатською діяльністю № 000776 від 27.03.2023, адреса: АДРЕСА_3 .
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_3 , виданий 23.03.2020, орган видачі 2621, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Суддя Надвірнянського районного суду
Івано-Франківської області О.Ю. Максименко