Справа №485/2177/24
Провадження № 2/485/592/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення позовної заяви

21 листопада 2024 року м.Снігурівка

Суддя Снігурівського районного суду Миколаївської області Квєтка І.А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

29 жовтня 2024 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , громадянина Республіки Вірменія, про розірвання шлюбу.

Ухвалою суду від 01 листопада 2024 року вказану позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк на усунення недоліків.

В ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху зазначалось, що позивачем не обгрунтовані підстави визначення підсудності з урахуванням положень законодавства за участі іноземного елементу в цивільних справах, а також не зазначено місце проживання відповідача, та у разі проживання відповідача за межами території України не подано у двох примірниках засвідчений переклад позову та долучених до нього додатків офіційною мовою Республіки Вірменія, які будуть надіслані для звернення суду України до компетентного суду іноземної держави із дорученням про надання правової допомоги за кордоном, у передбаченому законом порядку. Разом з тим, не зазначено про наявність або відсутність електронного кабінету всіх учасників справи, зокрема адвокатом Саченком А.П. не надано відомості про зареєстрований електронний кабінет.

Станом на 21 листопада 2024 року позивач у встановлений судом строк не усунув недоліки позовної заяви.

Позивачем до подання позову на розгляд суду не було вжито достатніх та розумних заходів для попереднього з`ясування та надання суду інформації щодо зареєстрованого місця проживання відповідача та спільного проживання подружжя на території України, а за відсутності такого, інших обставин, які вказують на наявність права, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок, або відомостей про те, що вжиті заходи не дали відповідного результату.

Судом з`ясовано, що згідно відповіді №874787 від 30 жовтня 2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру, відомості про місце реєстрації ОСОБА_2 відсутні.

Згідно довідки №56 від 15 листопада 2024 року, наданої Василівським старостинським округом, згідно реєстра територіальної громади/Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_2 не зареєстрований і на території Василівського старостинського округу не проживає.

Згідно повідомлення відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС у Миколаївській області, за відомостями ВОМІРМП та ВІС УДМС у Миколаївській області ОСОБА_2 не значиться.

За інформацією УДМС у Миколаївській області, ОСОБА_2 паспортом громадянина України, посвідкою на постійне/тимчасове проживання не документувався.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч.2 ст.28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

За змістом ч.10 ст.28 ЦПК України, позови до відповідача, який немає в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Враховуючи, що позов пред`явлено до фізичної особи - іноземного елемента, необхідно врахувати вимоги Закону України "Про міжнародне приватне право".

Відповідно до ст.1 Закону України "Про міжнародне приватне право" (далі - Закон) іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

Згідно із ст.76 Закону суди розглядають будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: 1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону; 2) якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача; 3) у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України; 4) якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні; 5) якщо у справі про відшкодування шкоди позивач - фізична особа має місце проживання в Україні або юридична особа - відповідач - місцезнаходження в Україні; 6) якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання; 7) дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України; 8) якщо у справі про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим особа мала останнє відоме місце проживання на території України; 9) якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України; 10) якщо справа проти громадянина України, який за кордоном діє як дипломатичний агент або з інших підстав має імунітет від місцевої юрисдикції, відповідно до міжнародного договору не може бути порушена за кордоном; 11) якщо у справі про банкрутство боржник має місце основних інтересів або основної підприємницької діяльності на території України; 12) в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

Право на шлюб визначається особистим законом кожної з осіб, які подали заяву про укладення шлюбу (ст. 55 Закону).

Відповідно до ст. 60 Закону правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання.

Отже, позивач при зверненні до суду з позовом до іноземця повинен зазначити відомості про те, де було останнє спільне місце проживання подружжя, а за відсутності такого, посилання на інші обставини, які вказують на наявність права, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що позов подано до Снігурівського районного суду Миколаївської області відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України, тобто за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування відповідача. Проте, доказів на підтвердження того, що місце проживання або перебування відповідача зареєстроване на території Баштанського (Снігурівського) району Миколаївської області, позивачем суду не надано.

Враховуючи вищевикладене та те, що позивач є громадянкою України, а відповідач громадянином Республіки Вірменія, та з урахуванням інформаціїї, наданої УДМС у Миколаївській області, який не документований посвідкою на постійне/тимчасове проживання, правовідносини між сторонами обтяжені ознакою іноземний елемент, а тому вирішення спору між ними щодо розірвання шлюбу та наслідків розірвання шлюбу в судах України необхідно здійснювати відповідно до Закону України «Про міжнародне приватне право», з урахуванням вимог ЦПК України та інших законів України.

Беручи до уваги наведене, суддя дійшов висновку про повернення позовної заяви позивачу, у зв`язку з неусуненням недоліків.

Згідно з ч. 7 ст.185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст.185 ЦПК України, суд, -

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - повернути позивачу.

Роз`яснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя І. А. Квєтка