Провадження №: 2/755/6684/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2024 р. м. Київ

Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Коваленко І.В.,

за участю секретаря судових засідань - Назарової І.В.,

учасники справи:

представник позивача - Нікеркін М.В. ,

представник відповідача - адвокат Коротя Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», в особі представника Гребенюка О.С., звертаючись з позовом до суду, просило стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за Кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 11 вересня 2018 року в розмірі 241 433, 75 грн, яка складається із: 209 156,79 грн. - заборгованість за кредитом та 32 276,96 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також судові витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування позову позивач вказав, що ОСОБА_2 звернувся до Публічного Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 11.09.2018, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Разом з тим, відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором загальна заборгованість відповідача за невиконання умов договору станом на 19 квітня 2023 року становить 241 433, 75 грн.

20 липня 2023 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва прийнято до свого провадження та відкрите провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

04 жовтня 2023 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено заочне рішення про задоволення позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Присуджено до стягнення з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 11 вересня 2018 року, у розмірі 241 433, 75 грн. та судовий збір у розмірі 3 621,51 грн., а всього 245 055 (двісті сорок п`ять тисяч п`ятдесят п`ять) гривень 26 коп.

24 квітня 2024 року (вх.№233360) представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Коротя Роман Олександрович звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2023 року та із заявою про поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення.

16 травня 2024 року (вх.№28241) до Дніпровського районного суду міста Києва надійшов відзив від представника позивача Меркулової В.В. на заяву про перегляд заочного рішення.

26 червня 2024 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва визнано поважними причини пропуску ОСОБА_2 строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 04.10.2023 року у справі №755/10282/23 та поновлено строк для подачі заяви про перегляд заочного рішення.

Задоволено заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 04.10.2023 року.

Скасовано заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 04.10.2023 року, ухвалене в межах розгляду цивільної справи за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

01 липня 2024 року (вх.№37076) до суду надійшов відзив представника відповідача - адвоката Коротя Р.О., в якому зазначається про безпідставність позову з наступним обґрунтуванням. (а.с.196-203) Так, відповідач, проаналізувавши додані позивачем до позову документи, перерахувавши суми зазначених грошових коштів, відповідач надає свої контр розрахунки та вважає, що в даному випадку має бути застосована позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена в постанові від 03.07.2019 року провадження № 14-131цс19. Підстав для стягнення вказаних вище сум грошових коштів з відповідача не існує, оскільки всі взяті грошові кошти були повернуті, відносно чого є відповідні розрахунки. Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року номер провадження №14-131цс19: «непідписані позичальником правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) не розповсюджуються на позичальника, а відповіді можуть нараховуватися відносно Позичальника проценти та неустойка, що передбачена цими правилами.» Додані до матеріалів справи правила надання банківських послуг не підписані Відповідачем, а відповідно жодні проценти, комісія, пеня та інші грошові суми не можуть нараховуватися, а відтак мають значення для визначення тіла кредиту лише грошові кошти, що отримувалися та грошові кошти, що поверталися, а саме їх різниця.

Відсутні підстави вважати, що Відповідач був ознайомлений саме з наданими Позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог Умовами, Тарифам Паспортом споживчого кредиту. Зауважував, що подані Позивачем виписки з рахунку за період 13.12.2017 р. по 19.04.2023р. підтверджують відсутність кредитної заборгованості, оскільки представником Відповідача здійснені перерахунки грошових коштів отримувалися та грошових коштів, що поверталися, а саме їх різниця і виявляється, що всі взяті грошові кошти повернені.

Так, відповідач надає свій контррозрахунок по доданій до позову виписці Позивача та вказує, що згідно з Випискою про рух коштів по карті (а.с. 12-29) за рахунок кредитного ліміту по картці банком на погашення не передбачених договором процентів і автоматичного списання кредитної заборгованості, комісій направлено:

списано відсотків за користування кредитним лімітом: 29.12.2017 р. - в сумі 0,02 грн.; 31.01.2018 р. - в сумі 892,13 грн.; 28.02.2018 р. - в сумі 2678, 80 грн.; 30.03.2018 р. - в сумі 3002, 5 грн.; 30.04.2018 р. - в сумі 3052, 00 грн.; 01.05.2018 р. - в сумі 2958, 10 грн.; 29.06.2018 р. - в сумі 4145, 18 грн.; 31.07.2018 р. - в сумі 5557, 44 грн.; 31.08.2018 р. - в сумі 5390, 39, грн.; 28.09.2018 р. - в сумі 5152, 75 грн.; 31.10.2018 р. - в сумі 5940, 54 грн.; 30.11.2018 р. - в сумі 5410, 08 грн.; 31.12.2018 р. - в сумі 5, 31 грн.; 31.12.2018 р. - в сумі 5654, 98 грн.; 31.01.2019 р. - в сумі 0, 15 грн.; 31.01.2019 р. - в сумі 5668, 22 грн.; 28.02.2019 р. - в сумі 4964, 30 грн.; 29.03.2019 р. - в сумі 5281, 68 грн.; 30.04.2019 р. - в сумі 5756, 89 грн.; 31.05.2019 р. - в сумі 5633, 98 грн.; 28.06.2019 р. - в сумі 5055, 13грн.; 31.07.2019 р. - в сумі 6043, 39 грн.; 01.08.2019 р. - в сумі 1623, 50 грн.; 01.10.2019 р. - в сумі 9823, 86 грн.; 01.11.2019 р. - в сумі 5401, 55 грн.; 01.12.2019 р. - в сумі 5461, 07 грн.; 01.01.2020 р. - в сумі 5688, 50 грн.; 01.02.2020 р. - в сумі 5564, 77 грн.; 01.03.2020 р. - в сумі 5314, 31 грн.; 10.04.2020 р. - в сумі 5783, 27 грн.; 01.05.2020 р. - в сумі 5590, 83 грн.; 01.06.2020 р. - в сумі 5744, 77 грн.; 01.07.2020 р. - в сумі 5746, 20 грн.; 01.08.2020 р. - в сумі 5274, 60 грн.; 01.09.2020 р. - в сумі 5469, 48 грн.; 01.10.2020 р. - в сумі 5787, 54 грн.; 01.11.2020 р. -в сумі 6097, 31 грн.; 01.12.2020 р. - в сумі 5881, 70 грн.; 01.01.2021 р. - в сумі 5828,58 грн.; 01.02.2021 р. - в сумі 5662,31 грн.; 01.03.2021 р. - в сумі 5086, 36 грн.; 01.04.2021 р. - в сумі 6046, 78 грн.; 01.05.2021 р. - в сумі 5635, 28 грн.; 01.06.2021 р. - в сумі 5862, 27 грн.; 01.07.2021 р. - в сумі 5753, 26 грн.; 01.08.2021 р. - в сумі 6059, 67 грн.; 01.09.2021 р. - в сумі 5964, 15 грн.; 01.10.2021 р. - в сумі 5774, 13 грн.; 01.11.2021 р. - в сумі 6002, 73 грн.; 01.12.2021 р. - в сумі 5846, 14 грн.; 01.01.2022 р. - в сумі 5804, 43 грн.; 01.02.2022 р. - в сумі 5944, 10 грн.; 01.03.2022 р. - в сумі 5405, 06 грн.; 01.05.2022 р. - в сумі 3322, 75 грн.; 01.06.2022 р. - в сумі 3439, 45 грн.; 01.07.2022 р. - в сумі 3536, 12 грн.; 01.08.2022 р. - в сумі 6461, 96 грн.; 01.09.2022 р. - в сумі 6474, 36 грн.; 01.10.2022 р. - в сумі 6274, 80 грн.; 01.11.2022 р. - в сумі 6483, 96 грн.; 01.12.2022 р. - в сумі 6274, 80 грн.; 01.01.2023 р. - в сумі 6483, 96 грн.;

списано щомісячну комісію за обслуговування карти в сумі: 400 грн (25.01.2018 року); 400 грн (28.02.2018 року); 400 грн (27.03.2018 року); 400 грн (26.04.2018 року); 400 грн (25.05.2018 року); 400 грн (26.06.2018 року); 400 грн (26.07.2018 року); 400 грн (23.08.2018 року); 400 грн (26.09.2018 року); 400 грн (26.10.2018 року); 400 грн ( 27.11.2018 року); 400 грн (27.12.2018 року); 400 грн (25.01.2019 року); 400 грн (за серпень 2019 року); 400 грн (за вересень 2019 року); 400 грн (за жовтень 2019 року); 400 грн (26.02.2019 року); 400 грн (26.03.2019 року); 400 грн (27.05.2019 року); 400 грн (27.06.2019 року); 400 грн (26.07.2019 року); 400 грн (28.08.2019 року); 400 грн (26.09.2019 року); 400 грн (28.10.2019 року); 400 грн (26.11.2019 року); 400 грн (28.12.2019 року); 400 грн (27.01.2020 року); 400 грн (25.02.2020 року); 400 грн (27.04.2020 року); 400 грн (25.05.2020 року); 400 грн (25.06.2020 року); 400 грн (27.07.2020 року); 400 грн (25.08.2020 року); 400 грн (25.09.2020 року); 400 грн (26.11.2020 року); 400 грн (24.12.2020 року); 400 грн (25.06.2021 року); 400 грн (26.08.2021 року); 400 грн (28.09.2021 року); 400 грн (25.10.2021 року); 400 грн (28.03.2022 року); 400 грн (26.04.2022 року); 400 грн (27.06.2022 року); 400 грн (25.07.2022 року); 400 грн (25.08.202року);

списано автоматичне погашення простроченої заборгованості в сумі: 2060,50 грн - 05.03.2018 р.; 365, 57 грн - 15.03.2018 р.; 2060,57 грн - 05.05.2018 р.; 1138, 97 грн - 01.07.2018 р.; 5000, 00 грн - 02.07.2018 р.; 201, 00 грн - 03.07.2018 р.; 337,54 грн - 03.07.2018 р.; 5909, 00 грн - 30.09.2018 р.; 4,06 грн - 04.10.2019 р.; 40,79 грн - 02.08.2019 р.; 8916,96 грн - 02.08.2019 р.; 5677, 24 грн - 03.07.2020 р.; 4200,00 грн - 08.07.2020 р.; 2691, 45 грн - 10.07.2020 р.; 11853, 35 грн - 03.02.2021 р.; 1000,00 грн - 03.02.2021 р.; 663,66 грн - 03.02.2021 р.; 2000, 00 грн - 04.05.2021р.; 18,42 грн - 08.05.2021 р.; 1000,00 грн - 14.05.2021 р., а всього за вказаний період банком протиправно, без встановленої законом або договором підстави було списано з кредитного рахунку відповідача 385 824, 37 грн. (313 884, 99 грн. відсотків, 16 800 грн. комісії та 55 139, 38 грн. автоматичного погашення заборгованості) й не віднесено їх до суми заборгованості за тілом кредиту, хоча мало бути віднесено.

Враховуючи те, що відсотки та комісія, а також інші штрафні санкції не могли нараховуватися відповідно до вищезазначеної позиції Великої Палати Верховного Суду, а тому всі сплачені відсотки, комісії та штраф потрібно ідентифікувати як повернення тіла кредиту, отже від безпідставно нарахованих 385 824, 37 грн слід відняти суму заявленої до стягнення заборгованості за тілом кредиту 209 156, 79 грн, і таким чином залишок в сумі 176 667, 58 грн є переплатою відповідача за кредитним договором (385 824, 37 - 209 156, 79 грн =176 667, 58 грн). Таким чином, відповідач стверджує, що він сплатив більше коштів, ніж отримав.

Виходячи з того, шо всі грошові кошти, що були сплачені відповідачем і направлені Позивачем в рахунок погашення процентів, неустойки, штрафів, комісій - не могли йти в рахунок таких процентів, неустойки, штрафів, комісій, оскільки відповідач не підписував правила надання банківських послуг, де такі складові зобов`язання прописані, а відтак виходить, що такі грошові кошти могли йти лише в рахунок погашення тіла кредиту. Отже, тілом кредиту є сума грошових коштів, яка є різницею між тими грошовими коштами, які були отримані відповідачем та тими грошовими коштами, які були повернуті відповідачем, розрахунок відносно чого зазначений вище.

У відзиві відповідач посилався на правову позицію із зазначеного питання, яка викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року номер провадження №14-131цс19, а також на додані ним до заяви постанови суду апеляційної інстанції.

12 липня 2024 року (вх.№39540) до суду надійшла відповідь АТ КБ «Приватбанк» на відзив Відповідача, в якому представник Позивача виклав свої заперечення на аргументи, заявлені стороною Відповідача. (а.с.211-221)

30 липня 2024 року (вх.№42374) до суду представником відповідача - адвокатом Коротею Р.О. подані заперечення на відповідь позивача. (а.с.228-235).

14 серпня 2024 року (вх.№45103) до суду представником позивача - Меркуловою В.В. подані пояснення по суті справи (а.с.236-245)

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові, у відповіді на відзив та письмових поясненнях, просив позов задовольнити.

Представник відповідача - адвокат Коротя Р.О. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у відзиві та запереченнях, та просив у задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Позивач посилається на те, що ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву б/н від 11.09.2018 року.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 202 Цивільного кодексу України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому, зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (ч.1 ст. 203 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

На підтвердження вчинення правочину до позовної заяви в якості доказу додано документ під назвою: «Анкета-заявление о присоединении к Условиям и Правилам предоставления банковских услуг в ПриватБанке», викладений іноземною мовою, що унеможливило дослідження його змісту у судовому засіданні, з урахуванням вимог ст. 10 Конституції України, ст. 9 ЦПК України та ч. 1ст. 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ч. 1 ст.14 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної», ст. 14 Закону України «Про засади державної мовної політики».

Разом з тим, відповідач ОСОБА_2 не заперечує факт підписання ним вказаного документу.

Позивач, посилаючись на положення ч. 1 ст. 634 ЦК України, зазначає, що сторони керувалися при укладенні Договору про надання банківських послуг даною нормою, яка передбачає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Підписанням Анкети-заяви Позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів.

Відносини майнового обігу, що виникають при переході матеріальних та інших благ від однієї особи до іншої, регулюються нормами Книги п`ятої Цивільного кодексу України про зобов`язальне право.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

З огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно із ст. 638 цього Кодексу, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Умови та правила надання банківських послуг в Приват Банку (надалі також - Умови) розміщені на сайті Приват Банку www.privatbank.ua, а їх витяг містяться в матеріалах справи. Як визначено у вказаних Умовах (в редакції на час укладення договору) Банк: Публічне Акціонерне Товариство Комерційний Банк "Приватбанк", що діяв на підставі Ліцензії Національного банку України № 22 від 29.07.2009, керуючись законодавством України, публічно пропонує широкому та необмеженому колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та правила надання банківських послуг.

Отже, на думку позивача, подавши Анкету-заяву від 11.09.2018, відповідач прийняв пропозицію позивача про укладення договору про надання банківських послуг. Водночас, разом з цим, в позовній заяві позивач зазначає про укладення кредитного договору, на виконання якого ним надавалися відповідачу кредитні кошти.

На підтвердження заборгованості саме за кредитним договором позивач надав розрахунок: «Виписку за договором №б/н за період 13.12.2017-19.04.2023», відповідно до якого у відповідача станом на 19.04.2023 утворилась заборгованість у сумі 241 433,75 грн, яка складається із: 209 156,79 грн. - заборгованість за кредитом та 32 276,96 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 № 14-131цс19 непідписані позичальником правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача не розповсюджуються на позичальника, а відповідно не можуть нараховуватися відносно позичальника проценти та неустойка, що передбачена цими правилами.

Додані до матеріалів справи правила надання банківських послуг не підписані відповідачем, а відповідно жодні проценти, комісії чи штрафні-санкції; що визначені поданими правилами не можуть нараховуватися, а відтак мають значення для визначення боргу (тіла кредиту) лише грошові кошти, що отримувались та грошові кошти, що повертались, а саме їх різниця.

Нарахована позивачем заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 32 276,96 грн. не можуть бути стягнені виходячи з правової позиції вказаної Постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 та зазначеного обгрунтування щодо непідписаних правил надання банківських послуг, де ці проценти визначені.

Що стосується тіла кредиту визначеного позивачем в розмірі 209 156,79 грн., то потрібно зазначити, що воно є невірно розрахованим, оскільки позивачем не були враховані суми грошових коштів, що сплачувалися та які були банком направлені на погашення процентів, комісій, та списувалися в односторонньому порядку, а мали направлятися на погашення тіла кредиту.

Проаналізувавши надану позивачем виписку з рахунку, наданий відповідачем контррозрахунок, перерахувавши всі суми грошових коштів, направлених банком на погашення процентів, комісій та інших банківських платежів та списаних, а не неправлених на погашення тіла кредиту, судом встановлено, що позивачем в порушення зазначеної Постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 не на тіло кредиту, а на проценти, комісії та списувалася в односторонньому порядку, була направлена сума грошових коштів в розмірі 385 824,37 грн.

Також, якщо врахувати загальну суму грошових коштів, яку позивач зазначив у своїй виписці станом на 19.04.2023 - 241 433,75 грн. та врахувати ту суму, яка була направлена банком на погашення процентів, комісій та інших банківських платежів та списана в односторонньому порядку, то виходить, що відповідач повернув більше, ніж отримав у банку, оскільки всі ті суми, які були в односторонньому порядку банком списані чи направленні на погашення процентів, комісій тощо, могли направлятися лише на погашення тіла кредиту, оскільки правила надання банківських послуг, які визначали зазначені списання, не були підписані відповідачем, а відповідно не розповсюджуються на відповідача.

Виходячи з того, що всі грошові кошти, що були сплачені відповідачем і направлені позивачем в рахунок погашення процентів, неустойки, комісій - не могли йти в рахунок таких процентів, неустойки, комісій оскільки відповідач не підписував правила надання банківських послуг, де такі складові зобов`язання прописані, а відтак виходить, що такі грошові кошти могли йти лише в рахунок погашення тіла кредиту.

Отже, тілом кредиту є сума грошових коштів, яка є різницею між тими грошовими коштами, які були отримані відповідачем та тими грошовими коштами, які були повернуті відповідачем. Таким чином, відповідач сплатив позивачу більше коштів, ніж отримав.

Також, у правовій позиції Постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 № 14-131цс19 зазначено, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювались самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (01.10.2020) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (12.03.2021), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їхній мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, яку даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

На думку суду, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ГІриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах справи та які не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 11.09.2018 року шляхом підписання «Анкети-заявления». Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, підстави для задоволення позову - відсутні.

Оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 207, 626, 628, 633, 634, 638, 1054, 1055 ЦК України, статтями 2, 10, 12, 13, 49, 76-81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 274, 275, 279, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 18 листопада 2024 року.

Суддя: