Провадження № 2/161/5464/24
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

21 листопада 2024 року місто Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Філюк Т.М., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

18 листопада 2024 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Терлецький Олександр Миколайович звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області з позовною заявою, поданою через систему "електронний суд" до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно.

Позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст.ст. 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України ( далі ЦПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування вартістю майна.

Вартість нерухомого майна в судовому порядку визначається суб`єктами оціночної діяльності, які отримали дозвіл на її здійснення в установленому законом порядку.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про оцінку землі» суб`єктами оціночної діяльності у сфері оцінки земель є:

органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, що здійснюють управління у сфері оцінки земель, а також юридичні та фізичні особи, заінтересовані у проведенні оцінки земельних ділянок;

юридичні особи - суб`єкти господарювання незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, що мають у своєму складі оцінювачів з експертної грошової оцінки земельних ділянок (у частині виконання робіт з експертної грошової оцінки земельних ділянок);

фізичні особи - підприємці, які отримали кваліфікаційне свідоцтво оцінювача з експертної грошової оцінки земельних ділянок (у частині виконання робіт з експертної грошової оцінки земельних ділянок);

фізичні та юридичні особи - розробники документації із землеустрою згідно із Законом України "Про землеустрій" (у частині виконання робіт з бонітування ґрунтів та нормативної грошової оцінки земельних ділянок).

Під дійсною вартістю майна, як зазначено у п. 12 а Постанови Пленуму Верховного Суду України N 20 від 22 грудня 1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Документом, який підтверджує вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору є звіт про оцінку майна (ст. 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні").

Відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про оцінку земель", грошова оцінка земельних ділянок залежно від призначення та порядку проведення може бути нормативною і експертною.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні (крім випадків спадкування спадкоємцями першої та другої черги за законом (як випадків спадкування ними за законом, так і випадків спадкування ними за заповітом) і за правом представлення, а також випадків спадкування власності, вартість якої оподатковується за нульовою ставкою) та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат лісогосподарського виробництва, вартості земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд, а також при розробці показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель.

Експертна грошова оцінка земельних ділянок та прав на них проводиться з метою визначення вартості об`єкта оцінки.

Згідно зі ст. 18 Закону України "Про оцінку земель", нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України "Про землеустрій".

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про оцінку земель", Експертна грошова оцінка земельних ділянок проводиться суб`єктами оціночної діяльності у сфері оцінки земель відповідно до вимог цього Закону, Закону України "Про оцінку майна, майнових прав і професійну оціночну діяльність в Україні", а також інших нормативно-правових актів та норм і правил.

Як визначено ст. 20 Закону України "Про оцінку земель", за результатами нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт.

До матеріалів ж позову долучено лист Головного управління Держгеокадастру у Волинській області Міжрайонного управління у Ківерцівському та Рожищенському районах від 08.12.2020 року 03-3/272, де вказано, що згідно сертифікату спадкодавцю ОСОБА_5 належало право на земельну частку (пай) к землі,яка перебувала у колективній власності КСП «Волинь» розміром 2,64 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Вартість земельної частки (паю) становила 6 809,68 грн. Відповідно з вказаної вартості нерухомого майна позивачем визначено ціну позову в розмірі 6 809,68 грн. та сплачено судовий збір в розмірі 968,96 грн.

Тобто належних доказів підтвердження ціни позову позивачем суду не подано, оскільки в матеріалах позовної заяви відсутні докази, що підтверджують реальну вартість спірного майна на момент пред`явлення позову, тобто станом на 2024 рік.

Відсутність належних доказів оцінки спірного майна унеможливлює перевірити правильність розміру сплаченого судового збору.

Таким чином, позивачу необхідно підтвердити ціну позову, яка має відповідати саме дійсній (ринковій) вартості нерухомого майна та підтвердити сплату судового збору, оскільки правильність сплати судового збору залежатиме від вказаної ціни позову.

Також, як вбачається з прохальної частини позовної заяви, позивач просить визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Волинь» (місце розташування підприємства: Волинська область, Ківерцівський район, територія Озерцівської сільської ради) розміром 2,64 га в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6 , у зв`язку із втратою правовстановлюючого документа - сертифіката на земельну ділянку (пай) серії «ВЛ» №0076868 від 31.12.1996 року.

Згідно ч.1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцем знаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Суд встановив, що даний позов виник з приводу нерухомого майна, яке розташоване в межах території Ківерцівської громади, який в силу положень ч. 1 ст. 30 ЦПК України підлягає розгляду Ківерцівським районним судом Волинської області, за місцезнаходженням земельної ділянки яка розташована за адресою: Волинська область, Ківерцівський район, територія Озерцівської сільської ради.

Суд звертає увагу, що порушення правил територіальної підсудності відповідно до ч. 1ст. 378 ЦПК України є безумовною підставою для скасування судового рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Отже, позивачу слід обґрунтувати підстави звернення із даним позовом до Луцького міськрайонного суду Волинської області.

Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс та інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" зазначено, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Залишення позову без руху з зазначених вище підстав не є по своїй суті обмеженням права на доступ до суду, оскільки відповідає вимогам закону та основним засадам цивільного судочинства, та є необхідним для справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду та вирішення справи.

Частиною першою статті 185 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З врахуванням вищенаведеного, позовну заяву необхідно залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч.1 ст.177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Приведену у відповідність до ст.177 ЦПК України позовну заяву, позивачу слід направити суду з доказами надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

На підставі наведеного, керуючись ч.1 ст. 185 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення зазначених недоліків у мотивувальній частині ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає, зазначені в ухвалі недоліки, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Т.М. Філюк