Справа № 308/7459/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 листопада 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача: Мацунича М.В.,

суддів: Фазикош Г.В., Джуги С.Д.

за участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 квітня 2020 року, ухвалене головуючою суддею Лемак О.В. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про виселення і зняття з реєстраційного обліку

встановив:

У липні 2019 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про виселення і зняття з реєстраційного обліку.

Позовна заява мотивована тим, що згідно зі ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» ТОВ «Кредитні ініціативи» було оформлено право власності на двокімнатну квартиру загальною пл. 53,2 кв. м., житловою - 31,3 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності ОСОБА_1 .

Правовою підставою для реєстрації права власності ТОВ «Кредитні ініціативи» на нерухоме майно стало відповідне застереження в п. п. 12.3.1 Договору іпотеки № 149/23-2005 від 03.10.2005, яке передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, Свідоцтва про право власності від 18.04.2019 № 164161004, було зареєстровано право власності за ТОВ «Кредитні ініціативи» на підставі рішення державного реєстратора Горщар М.В. (індексний номер: 46548875) від 18.04.2019 року, а саме: двокімнатну квартира загальною пл. 53.2 кв. м., житлова - 31,3 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Таким чином позивач стверджує, що законним власником квартири є ТОВ «Кредитні ініціативи».

Також зазначає, що згідно довідки про склад сім`ї від 10.05.2019, в квартирі АДРЕСА_2 власником якої є ТОВ «Кредитні ініціативи», зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Оскільки відповідачі не є власниками вказаної квартири, своїми діями порушують законні права ТОВ «Кредитні ініціативи», вони підлягають виселенню у зв`язку з тим, що незаконно займають та проживають в квартирі без будь-яких правових підстав. Такі дії відповідачів створюють перешкоди у здійснені законних прав власника, який не може вільно користуватись та розпоряджатися нерухомим майном.

На підставі вищенаведеного ТОВ «Кредитні ініціативи» просило суд:

1. Виселити в примусовому порядку: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з двокімнатної квартири загальною пл. 53,2 кв. м., житлова - 31,3 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

2. Зобов`язати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 звільнити квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 від особистих речей.

3. Зняти з реєстраційного обліку громадян, якими є: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які зареєстровані у двокімнатній квартирі загальною пл.53,2 кв. м., житлова - 31,3 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

4. Стягнути з відповідачів на судові витрати по сплаті судового збору, по 1921,00 грн з кожного.

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 квітня 2020 року позовну заяву задоволено частково.

Виселено громадян: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з двокімнатної квартири загальною пл. 53,2 кв. м., житлова - 31,3 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У решті позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» судовий збір в розмірі 640,34 грн.

Стягнуто із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» судовий збір в розмірі 640,34 грн.

Стягнуто із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» судовий збір в розмірі 640,34 грн.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 січня 2023 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 квітня 2020 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Вважає, що дане рішення прийняте з грубим порушенням норм процесуального та матеріального права.

Вказує, що на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.11.2021, яке набрало законної сили скасовано державну реєстрацію прав та обтяжень індексний номер: 46548875 від 18 квітня 2019 року, прийнятого державним реєстратором Велятинської сільської ради Хустського району Закарпатської області Горщар М.В. Визнано право власності за ОСОБА_1 на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Виселення відповідачів у контексті пропорційності застосування такого заходу має оцінюватися з урахуванням порушення права останніх на житло та можливих недобросовісних дій позивача, внаслідок яких відповідачі можуть втратити право на житло.

У дане судове засідання учасники справи не з`явились.

Заяв або клопотань про відкладення розгляду справи від сторін до суду не надходило. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повідомлені поштовими засобами зв`язку про що свідчать зворотні повідомлення з відміткою про вручення особам від 06.06.2024.

Враховуючи зазначене та керуючись нормою ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів дійшла до думки, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних доводів.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З приписів ст. 76, ст. 77, ч.ч. 1, 2, ст.ст. 78, 79, 80, ст. 81 ч.ч. 1, 4 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 164161004 від 18.04.2019, було зареєстровано право приватної власності на квартиру загальною пл. 53.2 кв. м., житловою - 31,3 кв. м., 2 кімнати, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ «Кредитні ініціативи» на підставі рішення державного реєстратора Горщар М.В. (індексний номер: 46548875) від 18.04.2019 року. Підставою виникнення права власності зазначено договір про іпотечний кредит, позасудове врегулювання.

З п. 5.2. копії іпотечного договору № 149/23-2005 від 03.10.2005 року п. п. 12.3.1 вбачається, що звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно цього Договору в добровільному (позасудовому) порядку.

З копії довідки про склад сім`ї № 215 від 10.05.2019 року, виданої ТОВ «ХАУС МЕНЕДЖЕМТ ГРУПП» вбачається, що в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Відповідно до положень статей 39, 40 Закону України "Про іпотеку" одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Особи, які проживають у зазначених приміщеннях на умовах договору найму (оренди), не підлягають виселенню, якщо: договір найму (оренди) був укладений до моменту укладення іпотечного договору і про наявність такого договору було доведено до відома іпотекодержателя або такий договір був зареєстрований у встановленому законом порядку; договір найму (оренди) був укладений після укладення іпотечного договору за згодою іпотекодержателя.

У частині другій статті 109 ЖК України передбачено, що громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

В позовній заяві представник позивача вказує, що позивач звертався до відповідачів з вимогою звільнити житлове приміщення, що підтверджується вимогою № 878 від 12.06.2019 року про усунення порушень з копією відправлення рекомендованої кореспонденції, що знаходиться в матеріалах справи, однак, відповідачі продовжують користуватися ним та відмовляються добровільно виселятися. Такі дії відповідачів створюють перешкоди у здійснені законних прав власника, який не може вільно користуватись та розпоряджатися нерухомим майном.

Також у матеріалах справи міститься копія розписки ОСОБА_2 від 08.08.2019 року в якій він зобов`язався до 16.08.2019 року звільнити квартиру від особистих речей, а також копія заяви ОСОБА_3 від 03.07.2019 року та ОСОБА_2 від 03.07.2019 року, в яких вони стверджують, що претензій щодо процедури звернення стягнення на квартиру не мають, а також зобов`язуються добровільно звільнити квартиру до 01.09.2019 року, вивезти свої речі та знятися з реєстраційного обліку.

У відповідності до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону (ч.1 ст. 319 ЦК України).

Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України).

Право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном передбачено ст.391 ЦК України.

Реєстрація відповідачів у квартирі, яка належить позивачу порушує його право, передбачене ст. 317 ЦК України.

Згідно з частиною першою статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (частина четверта статті 9 ЖК УРСР).

У частині першій статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, зокрема, право кожної особи на повагу до свого житла.

"Житло" має самостійне поняття, яке не залежить від класифікації за національним законодавством. Питання про те, чи є конкретне приміщення "житлом", яке захищається пунктом 1 статті 8 Конвенції, залежатиме від фактичних обставин, а саме - існування достатнього та тривалого зв`язку з певним місцем. Суд також повторює, що стаття 8 Конвенції лише захищає право особи на повагу до її існуючого житла (GLOBA v. UKRAINE, N 15729/07, § 37, ЄСПЛ, від 05 липня 2012 року).

Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла. Концепція "житла" має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві. Враховуючи, що виселення є серйозним втручанням у право особи на повагу до її житла, Суд надає особливої ваги процесуальним гарантіям, наданим особі в процесі прийняття рішення. Зокрема, навіть якщо законне право на зайняття приміщення припинено, особа вправі мати можливість, щоб співмірність заходу була визначена незалежним судом у світлі відповідних принципів статті 8 Конвенції. Відсутність обґрунтування в судовому рішенні підстав застосування законодавства, навіть якщо формальні вимоги було дотримано, може серед інших факторів братися до уваги при вирішенні питання, чи встановлено справедливий баланс заходом, що оскаржується (KRYVITSKA AND KRYVITSKYY v. UKRAINE, N 30856/03, § 41, 44, ЄСПЛ, від 02 грудня 2010 року).

Отже, позбавлення права користування житловим приміщенням або виселення особи з житла без надання іншого житлового приміщення можливе за умов, що таке втручання у право особи на повагу до приватного життя та права на житло, передбачене законом, переслідує легітимну мету, визначену пунктом 2 статті 8 Конвенції, та є необхідним у демократичному суспільстві. Навіть якщо законне право на зайняття житлового приміщення припинене, особа вправі сподіватися, що її виселення буде оцінене на предмет пропорційності у контексті відповідних принципів статті 8 Конвенції.

Суд першої інстанції зазначає, що відповідачі втратили право на користування квартирою, у зв`язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки та набуттям позивачем права власності на таке майно, тобто укладаючи договір іпотеки відповідачі знали, що в разі невиконання взятих на себе зобов`язань вони можуть втратити житло.

Однак, рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 11.11.2021 у справі №308/3731/21, яке набрало законної сили 23.12.2022, визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46548875 від 18.04.2019, прийнятого державним реєстратором Велиятинської сільської ради Хустського району Закарпатської області Горщар М.В. Визнано право власності за ОСОБА_1 квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Як зазначено ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Верховний суд у складі колегії суддів КАС у своїй постанові від 06.09.2022 у справі №640/10625/21 зазначає, що преюдиційність - у процесуальному праві обов`язок суду, який розглядає справу, прийняти без перевірки та доказів факти, які раніше вже були встановлені набравши законної сили судовим рішення або вироком у будь-якій іншій справі. Преюдиційність дозволяє уникнути ухвалення суперечливих судових фактів щодо одного й того ж питання та вирішувати справи з найменшими витратами часу та засобів.

Тобто факти, установлені у прийнятих раніше судових рішеннях, мають для суду преюдиціальний характер. Преюдиціальність означає обов`язковість фактів, установлених судовим рішення, що набрало законної сили в одній справі, для суду при розгляді інших справ (постанова Верховного Суду від 26 листопада 2019 року по справі №922/643/19).

Отже, в рішенні, яке набрало законної сили визнано за ОСОБА_1 право власності на спірну квартиру, що унеможливлює задоволення позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» у частині його виселення.

Апеляційний суд приходить до обґрунтованих висновків щодо скасування заочного рішення в частині задоволення позовної вимоги стосовно ОСОБА_1 щодо його виселення та у задоволенні зазначеної позовної вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» слід відмовити. У решті вимог, заочне рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Виходячи з наведеного та керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 квітня 2020 року в частині задоволеної позовної вимоги стосовно ОСОБА_1 щодо його виселення з квартири скасувати та у задоволенні зазначеної позовної вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», відмовити.

У решті вимог, заочне рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (, місцезнаходження: 04655, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, будинок 21,) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , судові витрати за подання апеляційної скарги в розмірі 2 881,50 гривню, судового збору.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 листопада 2024 року.

Суддя-доповідач:

Судді: