Справа № 456/4029/24
Провадження № 2/456/1265/2024
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

29 листопада 2024 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Саса С. С. ,

при секретарі Кулешник С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрий справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом та просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь 231486,64 грн. боргу за договором позики. В обгрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 05 листопада 2021 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики, що підтверджується розпискою відповідача, згідно якої остання зобов`язувалася повернути позивачу борг у сумі 5 600 доларів США, що за офіційним курсом валют становить 231 486 грн. 64 коп. в строк до 10 квітня 2022 року. Однак у зазначений термін відповідач ОСОБА_2 свого зобов`язання не виконала, не повернула позивачу борг, а тому позивач змушений звернутися з даним позовом до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи своєчасно і належним чином була повідомлена.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи те, що відповідач не з`явилася в судове засідання без поважних причин, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, а тому суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення, проти такого вирішення справипозивач не заперечив.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд вважає, що позов слід задоволити виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності .

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до висновку зробленого Верховним Судом України у постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15 та постанові від 18 січня 2017 року в справі № 6-2789цс16, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу, позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Судом встановлено, що 05.11.2021 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір позики, відповідно до якого остання отримала в позику від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 5600 доларів США терміном до 10.04.2022 року, що підтверджується розпискою від 05.11.2022 року, даною відповідачем ОСОБА_2 .

Станом на 23.07.2024 року за офіційним курсом НБУ 5600 доларів США еквівалентно 231486,64 грн..

Відповідач не повернув позивачу борг в сумі 231486,64 грн., що підтверджується оригіналом розписки, яка долучена позивачем до матеріалів справи, а тому з відповідача слід стягнути на користь позивача вказану суму боргу.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 2314,87 грн. сплаченого судового збору та 1500 грн. витрат на правову допомогу.

Керуючись ст. ст. 259, 263, 265, 268, 280 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 231486,64 грн. (двісті тридцять одну тисячу чотириста вісімдесят шість гривень 64 копійки) боргу за договором позики.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2314,87 грн. сплаченого судового збору, 1500 грн. витрат на правову допомогу, а всього разом 3814,87 грн. (три тисячі вісімсот чотирнадцять гривень 87 копійок).

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана до Стрийського міськрайонного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 05.12.2024 року.

Головуючий суддя С. С. Сас