Справа № 489/3284/24
Провадження № 2/489/1483/24
08 липня 2024 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі
головуючого судді Микульшиної Г.А.,
із секретарем судових засідань Тищенко Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, третя особа: Південна товарна біржа,
В травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним. В обґрунтування вимог вказав, що 30.07.1996 між ним з однієї сторони та ОСОБА_2 з іншої, було укладено договір купівлі-продажу, за яким позивач придбав 1/2 частину домоволодіння по АДРЕСА_1 . Вказане домоволодіння складається з наступного: літ. А - житловий будинок, житл. пл. 85,6 кв.м., літ В - вбиральня, дерев., літ. Б - сарай кам., № 3, 7, І - споруди, № 4, 5, 6 - огорожа. Вказаний договір був зареєстрований на Південній товарній біржі за № 5041. Всі умови договору сторони виконали, проте договір не було посвідчено нотаріально. На теперішній час позивач має намір розпорядитись належним йому майном, однак цьому перешкоджає відсутність нотаріального посвідчення договору, який підлягає визнанню дійсним тільки в судовому порядку.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16.05.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, повідомлений судом про розгляд справи належним чином. 23.05.2024 від нього на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Представник третьої особи - Південної товарної біржи в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Направлена на його адресу судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням третьої особи про судове засідання.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів, та додатково шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Судова влада. Направлена на його адресу судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання.
Відповідач причини своєї неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав.
За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення.
Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
30.07.1996 між ОСОБА_2 з однієї сторони та ОСОБА_1 з іншої було укладено договір № 5041 купівлі-продажу нерухомого майна , за яким позивач купив у відповідача 1/2 частину домоволодіння по АДРЕСА_1 . Вказане домоволодіння складається з наступного: літ. А - житловий будинок, кам., житл. пл. 85,6 кв.м., літ В - вбиральня, дерев., літ. Б - сарай кам., № 3, 7, І - споруди, № 4, 5, 6 - огорожа. Договір було укладено на Південній товарній біржі та зареєстровано в Комунальному підприємстві «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 31.07.1996 за реєстровим № 8452 (а.с. 10-11).
Позивач вказує на те, що після укладання договору купівлі-продажу частини домоволодіння сторонами були виконані всі умови договору.
Договір купівлі-продажу підписаний сторонами власноручно. На теперішній час ніхто із сторін вимог щодо порушення їх прав не заявив.
Після укладання договору купівлі-продажу квартири покупцем було зареєстровано право власності в КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації», яке на час виникнення спірних правовідносин мав повноваження реєстраційного органу.
З повідомлення Комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 23.04.2024 вбачається, що станом на 28.12.2012 право власності на 1/2 частину домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 5041 від 30.07.1996, укладеного на Універсальній біржі «Південь», зареєстровано в КП «ММБТІ» за ОСОБА_3 (а.с. 12).
Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.
За змістом ст. ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 Цивільного кодексу України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.
Вказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна укладено 30.07.1996, тобто під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР) статтею 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу жилого будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).
Приписами ст. 224 ЦК УРСР встановлено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму
Частиною другої статті 15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.
Згідно зі ст. 225 ЦК УРСР право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові.
За змістом ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу).
Статтею 47 ЦК УРСР була передбачена обов`язковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми.
Частиною 2 цієї статті встановлено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною.
У відповідності до частини другої статті 47 ЦК УРСР та пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною.
Позивач на теперішній час не має можливості реалізувати свої права, оскільки договір купівлі-продажу квартири не було посвідчено нотаріально.
З огляду на те, що на момент укладення договору купівлі-продажу частини домоволодіння сторони ухилились від його нотаріального посвідчення, що на теперішній час перешкоджає позивачу реалізувати свої речові права відносно нерухомого майна, договір виконано сторонами повністю, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265, 280 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, третя особа: Південна товарна біржа задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу № 5041 від 30.07.1996, укладений на Південній товарній біржі та зареєстрований в Комунальному підприємстві «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 31.07.1996 за реєстровим № 8452, відповідно до якого ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 купив 1/2 частину домоволодіння по АДРЕСА_1 , яка складається з: літ. А - житловий будинок кам`яний, житлова площа 85,6 кв.м., літ В - вбиральня дерев`яна, літ. Б - сарай кам`яний, № 3, 7, І - споруди, № 4, 5, 6 - огорожа.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Відомості про учасників справи:
позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;
відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП - не встановлено, остання відома адреса: АДРЕСА_1 ;
Повний текст рішення складено 08.07.2024.
Суддя Г.А. Микульшина