Дата документу 26.06.2024
Справа № 334/2244/23
Провадження № 2/334/103/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя

в складі: головуючого - судді Ісакова Д.О.,

за участю секретаря - Прийменко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Дніпровський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини,

ВСТАНОВИВ:

27 березня 2023 до Ленінського районного суду м.Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Дніпровський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 2005 року позивач перебував у фактичних шлюбних відносинах, без реєстрації шлюбу, з відповідачкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач ОСОБА_2 переїхала жити до позивача за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилась донька, ОСОБА_3 . Позивач є біологічним батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_3 .

В свідоцтві про народження дитини відомості про батька внесені на підставі ст. 135 ч.1 СК України.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народилася донька ОСОБА_4 , запис про батька дитини проводився відповідно до ст. 135 ч.1 СК України.

З 2015 року року шлюбні відновини з відповідачкою припинилися. Відповідач забрала дітей та переїхала проживати за місцеми реєстрації до своєї матері ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 .

Після припинення фактичних шлюбних відносин, батько безперешкодно спілкувався з донькою, до якого донька дуже прихильна. Позивач допомогав дітям грошима, приймав участь у шкільному житті дітей, вони приїздили до нього на вихідні та канікули.

У січні 2021 року вони з відповідачкою досягли усної домовленості про те, що діти будуть проживати тимчасово з позивачем. Діти проживали з позивачем до вересня 2021 року.

В подальшому відповідачка повідомила, що виходить заміж, та за спільною домовленістю сторін дочка ОСОБА_3 залишилася проживати з батьком.

Відносини з відповідачкою були дружні, тому сторони спілкувалися між собою, дзвонили один одному до квітня 2022 року. На початку травня 2022 року при телефонній розмові відповідачка повідомила, що вона з чоловіком поїхала в село Ніжня Дуванка Луганської області до його родичів разом з молодшою донькою. Через тиждень після розмови це село було окуповане військами рф і наразі відповідачка знаходиться саме на окупованій території, зв`язку з нею немає.

29.06.2022 року позивач разом з донькою ОСОБА_3 , як внутрішньо переміщені особи виїхали з села Клинове, Артемівського району Донецької області до міста Бахмут, а в січні 2023 року знову мали переїхати, як внутрішньо переміщені особи до м. Запоріжжя.

Після того, як дочка ОСОБА_3 , за домовленістю з відповідачкою залишилася проживани разом батьком, відповідачка не заперечувала проти реєстрації його батьком дитини. Втім, на сьогодні в добровільному порядку це зробити не можливо оскільки відповідачка перебуває на окупованій території.

Позивач є батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , яка проживає разом з ним.

Позивач бажає брати участь в утриманні та вихованні доньки, тому вимушений звернутись до суду з вимогами про визнання його батьком дитини та внесення змін до актового запису про її народження, шляхом внесення запису про позивача, як батька дитини.

Позивач бажає встановити своє батьківство та внести зміни до актового запису про народження дитини щодо свого батьківства.

Просить визнати його батьком дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та внесення змін до актового запису про народження дитини.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від позивача та його представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі, просила задовольнити позовні вимоги.

Треті особи у судове засідання не з`явилися, надали суду заяви з проханням розглянути справу без їх присутності, просили прийняти рішення з урахуванням норм чинного законодавства та інтересів дитини.

Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідач ОСОБА_3 у визначений строк не надала суду відзив на позовну заяву, тому у відповідності до ст.ст. 279, 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою-третьою статті 5 СК України, передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (частина восьма статті 7 СК України).

Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Визнання батьківства це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини. Однак одного волевиявлення особи щодо визнання себе батьком певної дитини недостатньо для настання правових наслідків. Необхідно також ще й волевиявлення матері дитини, яке полягає у вираженні згоди на те, щоб чоловік був записаний батьком її дитини. Саме тому вимагається подання до органів реєстрації актів цивільного стану спільної заяви матері дитини та чоловіка, який вважає себе батьком цієї дитини.

Визнання батьківства є констатацією факту біологічного батьківства особи, яка подала заяву до органів реєстрації актів цивільного стану, метою якого є підтвердження вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком, та дитиною.

Згідно ч.1 ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Згідно приписів ч. ч. 2 - 4 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачено, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що з 2005 року позивач ОСОБА_1 перебував у фактичних шлюбних відносинах, без реєстрації шлюбу, з відповідачкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач ОСОБА_2 переїхала жити до позивача за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилась донька, ОСОБА_3 .

В свідоцтві про народження дитини відомості про батька внесені на підставі ст. 135 ч.1 СК України.

Позивач також стверджує, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народилася донька ОСОБА_4 , запис про батька дитини проводився відповідно до ст. 135 ч.1 СК України, яка знаходиться разом з матір`ю ОСОБА_2 .

З 2015 року року шлюбні відновини між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 припинилися. Відповідач забрала дітей та переїхала проживати за місцеми реєстрації до своєї матері ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 .

Після припинення фактичних шлюбних відносин, ОСОБА_1 безперешкодно спілкувався з дітьми та допомогав відповідачці грошима.

З січня 2021 року дитина ОСОБА_3 проживає з позивачем та перебуває на його утриманні.

Відповідно до довідки Клинівського закладу загальної середньої освіти I-II ступенів Бахмутської міської ради Донецької області №109 від 30.12.2022 ОСОБА_1 приймав участь у житті та вихованні доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка навчалася в Клинівського закладу загальної середньої освіти I-II ступенів Бахмутської міської ради Донецької області в період з 01.09.2012 по 31.05.2006.

Відповідно до довідки Бахмутської загальноосвітньої школи I-III ступенів №5 з профільним навчанням Бахмутської міської ради Донецької області №6 від 19.01.2023 ОСОБА_1 брав активну участь у житті та вихованні доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка навчалася в Бахмутської загальноосвітньої школи I-III ступенів №5 з профільним навчанням Бахмутської міської ради Донецької області у період з 01.09.2016 по 11.06.2021.

З травня 2022 року та по теперішній час позивач не володіє інформацією щодо місце знаходження відповідачки та неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , оскільки село Ніжня Дуванка Луганської області до якого поїхала відповідачка разом з новим чоловіком та молодшою донькою було окуповане військами рф, зв`язку з ними немає.

29.06.2022 року позивач разом з неповнолітньою дитиною ОСОБА_3 , як внутрішньо переміщені особи виїхали з села Клинове, Артемівського району Донецької області до міста Бахмут.

Відповідно до довідки №133031 від 15.07.2022 №1419- ОСОБА_1 взятий на облік внутрішньо переміщеної особи за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до довідки №133029 від 15.07.2022 №1419- ОСОБА_3 взята на облік внутрішньо переміщеної особи за адресою: АДРЕСА_3 .

В січні 2023 року позивач разом з ОСОБА_3 переїхали, як внутрішньо переміщені особи до м. Запоріжжя, що підтверджується довідками від 04.02.2023 №2303- та №2303-, відповідно до яких фактичне місце їх проживання/перебування зареєстровано за адресою: АДРЕСА_4 .

Позивач бажає встановити своє батьківство та внести зміни до актового запису про народження дитини щодо свого батьківства.

Позивач безпосередньо приймає участь в утриманні та вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , тому встановлення такого факту в інший, відмінний від судового, спосіб на даний момент є неможливим.

Нормами ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до . ту за захистом є недійсною.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, відповідно в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними словами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

В статті 18 Конвенції про права дитини проголошено, що батьки несуть основну з відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обов`язків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно зі ст.ст. 141, 150, 153, 155 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Отже, наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися.

За змістом ст.121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

Частиною 1 статті 52 Конституції України встановлено, що діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. На реалізацію положення Конституції і передбачено визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, оскільки гарантується дитині батьківство, незалежно від того, в шлюбі перебувають її батьки чи ні.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

У п.п. 4, 5 постанови Пленуму ВСУ №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК України, приймаються до судового розгляду, якщо дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК України).

Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.

В силу вимог ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 16.05.2018 по справі № 591/6441/14-ц зазначено, що щодо предмету доказування у даній категорії справ, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих показів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Викладеним вище обставинам відповідають правовідносини, які витікають із ст. 128 СК України, де зазначено, що підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

За результатами судової молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19/108-24/5762-БД від 04.04.2024 проведеної Запорізьким науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України біологічна спорідненість між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не виключається.

Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства, саме тому до позовної заяви мною подається клопотання про призначення такої експертизи.

Положеннями ст. 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або тішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

В силу ст. 134 СК України законодавець закріпив порядок внесення змін до актового лису про народження у разі визнання батьківства, материнства. Так, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації летів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Аналогічні положення містять і Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5.

Крім цього, відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства] та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Таким чином, згідно з п.п.2.1, 2.8 розділу II вказаних Правил, заява про визнання батьківства, яка є підставою для внесення змін, може бути подана до відділу державної І реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про народження (крім випадків, коли актовий запис про народження складено дипломатичним представництвом або консульською установою України) або за місцем] постановлення рішення суду про визнання батьківства. А згідно п.2.13.1 вказаних Правил, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Тобто, рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, є підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану.

Відповідно до п. 2.16.4 Правил, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Також, з письмових пояснень ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 вбачається, що з дитинства їй відомо, що її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . До 2015 року її батько ОСОБА_1 проживав разом з ними однією сім`єю, без реєстрації шлюбу з мамою.

В 2015 році батьки стали проживати окремо. Вона залишилася мешкати разом з матір`ю.

У 2021 році вона переїхала проживати до батька в с. Клинове Артемівського району Донецької області, та по теперішній час мешкає разом з батьком ОСОБА_1 .

У 2022 році вони разом з батьком переїхали до місця Запоріжжя.

Весь цей час ОСОБА_1 по відношенню до неї виконував свої батьківські обов`язки, піклувався про неї, утримував матеріально.

Проти визнання ОСОБА_1 її батьком не заперечує.

Щодо строку позовної давності передбаченого частиною другою статті 129 СК України, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу.

У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, позовна давність застосовується судом відповідно до ЦК України, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на положення статті 128 СК України, яка передбачає можливість визнання батьківства щодо дитини за рішенням суду відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України (спільна заява жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою).

Згідно з частиною першою статті 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.

У частині другій цієї статті закріплено, що до вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

З урахуванням викладених норм сімейного права суд приходить до наступних висновків.

Законодавець у частині першій статті 20 СК України закріпив вичерпний перелік статей цього Кодексу і відповідно вимог, що випливають із сімейних відносин, до яких застосовується позовна давність. До цього переліку належить у відповідності до частини другої статті 129 СК України вимога про визнання батьківства особою, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком. Тому положення частини другої статті 129 СК України, яке є спеціальним, не може бути поширене на положення про визнання батьківства, передбачені у статті 128 СК України.

Крім того, законодавець у частині другій статті 20 СК України передбачив субсидіарне застосування положень ЦК України, які стосуються позовної давності, до сімейних відносин у випадках, передбачених частиною першої статті 20 СК України.

Тому у випадках передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 СК України мають застосовуватися правові приписи, закріплені в частині третій статті 267 ЦК України.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду України від 27 квітня 1017 року у справі № 6-617цс17.

Таким чином, вимога про визнання батьківства в порядку статті 128 СК України строк позовної давності не застосовується.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою-третьою статті 5 СК України, передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання, що батьківство позивача по відношенню до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , знайшло своє підтвердження наявними в матеріалах справи доказами, які є належними, допустимими, достовірними, а в своїй сукупності достатніми для задоволення позову про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2147,20 гривень, оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору при подачі позову до суду.

Керуючись статтями: 4, 13, 81, 82, 265, 268, 273, 280-284, 352, 354 ЦПК України, статтями: 128, 134 СК України, -

УХВАЛИВ:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Дніпровський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка народилася у місті Артемівськ, Донецької області.

Внести зміни в актовий запис №317 від 05.06.2006 про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зазначивши батьком дитини ОСОБА_1 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір у розмірі 2147,20 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Дніпровський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), , адреса місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Петра Ребра, буд. 9А.

Третя особа: орган опіки та піклування в особі відділу по Дніпровському району служби (Управління) у справах дітей Запорізької міської ради, адреса: м.Запоріжжя, вулиця Бородінська, буд. 1А.

Суддя Ісаков Д.О.