Справа № 489/3370/24
Провадження № 2-о/489/107/24
РІШЕННЯ

Іменем України

03 липня 2024 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Костюченка Г.С.,

із секретарем судових засідань - Савковою К.А.,

за участі заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю

встановив

Заявник, через свою представницю - адвоката Чуб Т.В., звернулася до суду з заявою, просила: встановити факт проживання однією сім`єю, а саме, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 проживали однією сім`єю не менш ніж п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме не менш як з січня 2018 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: квартира АДРЕСА_1 .

Мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 - невістка заявниці. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, із 15/200 частки домоволодіння АДРЕСА_2 . Інших спадкоємців немає. Заявник у встановленому законодавством порядку, звернулася до приватного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проте, постановою приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округа Миколаївської області Ягужинською Катериною від 16 квітня 2024 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки під час дослідження спадкової справи було встановлено, що документів, які б підтверджували родинні або інші стосунки з померлим спадкоємцем а також документів в підтвердження проживання однією сім`єю не менш ніж п`ять років до часу відкриття спадщини надано не було.

Встановлення факту проживання однією сім`єю, заявнику потрібен для оформлення спадкових прав.

Ухвалою суду від 09.05.2024 заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання в порядку окремого провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Заявник, представник заявника в судовому засіданні вимоги підтримали.

Від заінтересованої особи - Миколаївської міської ради надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника. Просили розглянути справу за наявними матеріалами у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, вислухавши заявника та її представника, допитавши свідків, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно із частинами другою, четвертою статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 27 травня 2021 року в справі № 552/196/20.

Згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частинами першою, другою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

При цьому, відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Факт, про встановлення якого просить позивач, має для нього юридичне значення, оскільки надає правові підстави для спадкування та від його встановлення залежить виникнення прав позивача.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Заявник у встановленому законодавством порядку, звернулася до приватного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проте, постановою приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округа Миколаївської області Ягужинською Катериною від 16 квітня 2024 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки під час дослідження спадкової справи було встановлено, що документів, які б підтверджували родинні або інші стосунки з померлим спадкоємцем а також документів в підтвердження проживання однією сім`єю не менш ніж п`ять років до часу відкриття спадщини надано не було. Інших спадкоємців немає.

Відповідно до копії спадкової справи № 41/2024 від 25.03.2024, зведеної після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявю про прийняття спадщини в у встановлений законом сторк звернулася ОСОБА_1 .

Досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності (акт обстеження від 09.04.2019, Акт відключення газового обладнання від 15.03.2010) інші письмові докази, допитані свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 підтверджують що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 проживали однією сім`єю не менш ніж п`ять років, що передували смерті спадкодавця, відповідно вимога щодо встановлення зазначеного факту підлягає задоволенню.

Оскільки при поданні заяви заявник вимоги про розподіл судового збору не заявляв та таких вимог не заявляв і в судовому засіданні, враховуючи межі судового розгляду і диспозитивність цивільного судочинства, розподіл судового збору суд не здійснює.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Миколаївська міська рада про встановлення факту проживання однією сім`єю задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 проживали однією сім`єю не менш ніж п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме не менш як з січня 2018 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: квартира АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Повний текст судового рішення складено «03» липня 2024.

Суддя Г.С. Костюченко