Справа № 758/1672/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

25 липня 2024 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Кужелєвої Ю.В., розглянувши цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

УСТАНОВИВ:

До Подільського районного суду міста Києва звернулося приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» (надалі за текстом - позивач) з позовом до ОСОБА_1 (надалі за текстом - відповідач), про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою суду від 14 лютого 2024 року відкрито провадження у справі вирішено розглянути цивільну справу в загальному позовному провадженні та призначити по даній справі підготовче судове засідання.

Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, наявні передбачені ч. 1 ст. 223 та ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України підстави для заочного розгляду справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

26.09.2017 року між позивачем та ТОВ «АМПІР» було укладено Договір добровільного страхування №022151/4610/0000270 транспортного засобу Пежо, д.н.з. НОМЕР_1 .

13.10.2017 в м. Київ сталося ДТП за участю автомобіля Фольксваген, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням відповідача та автомобіля Пежо, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 (власник автомобіля - ТОВ «АМПІР»), внаслідок чого, було пошкоджено автомобіль Пежо, д.н.з. НОМЕР_1 , що був застрахований позивачем за Договором добровільного страхування наземного транспорту №022151/4610/0000270.

Згідно Довідки про ДТП та Постанови Подільського районного суду від 24.11.2017 року (справа №758/13878/17), ДТП сталося внаслідок порушення відповідачем ПДР України (ст. 124 КпАП України).

Страхувальник звернувся до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу

Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту №00239653 та умов Договору страхування №022151/4610/0000270, розмір страхового відшкодування склав 423 702,00 грн., яке позивачем було сплачено згідно заяви Страхувальника згідно платіжного доручення № 053623 від 19.12.2017.

Відповідно до Звіту №00239653 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Пежо, д.н.з. НОМЕР_1 , складає - 446 883,31грн.

У відповідності до рахунку-фактури №42676 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Пежо, д.н.з. НОМЕР_1 , складає - 423 702,00грн.

Згідно частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала

У відповідності до частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Нормами статті 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Матеріалами справи підтверджується, що автомобіль Фольксваген, д.н.з. НОМЕР_2 ), яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди застрахованому у позивача автомобілю Пежо (д.н.з. НОМЕР_1 ), знаходився під керуванням відповідача.

Згідно витягу з бази МТСБ України поліс ОЦПВНТЗ на дату ДТП, щодо Фольксваген (д.н.з. НОМЕР_2 ) не укладався/не діяв.

Відповідно до Постанови Подільського районного суду від 24.11.2017 року (справа № 758/13878/17) відповідача, який керував автомобілем Фольксваген (днз. НОМЕР_2 ), визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Таким чином, відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля Пежо (д.н.з. НОМЕР_1 ), а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за Договором, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За змістом абзацу 2 пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Як встановлено судом, розмір збитків відповідно до рахунку СТО та страхового акту становить 423702,00 грн.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Положення ст. 1191 ЦК України передбачають, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлений законом.

Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до вимог ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи , відповідальної за завданні збитки.

За таких обставинах, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі, а саме стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума у розмірі 423702,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача у зв`язку з задоволенням позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю;

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» 423 702 (чотириста двадцять три тисячі сімсот дві) гривні страхового відшкодування та 6 355 (шість тисяч триста п`ятдесят п`ять) гривень 53 копійки судового збору;

Учасники справи:

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» (04112, м. Київ, вул. Олени Телiги 6, Лiт. "В"; );

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 : РНОКП НОМЕР_3 );

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч. 2 ст. 354 Цивільного процесуального кодексу України. Оскарження рішення суду не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя В.В. Гребенюк