Справа №742/1107/20
Провадження №2/731/151/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2024 року смт Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області в складі:

судді Савенка А.І.,

за участю секретаря Трохименко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у виді трьох відсотків річних та інфляційних втрат, -

В С Т А Н О В И В:

05 травня 2020 року АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» звернулося до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області із вищезазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що 03 липня 2007 року між ВАТ «Універсал Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №35-1/520К-07 від 03 липня 2007 року, згідно якого банк надав позичальнику кошти у тимчасове платне користування на наступних умовах: сума кредиту 35 000 доларів США, термін кредиту - 360 місяців, дата погашення кредиту 02 липня 2037 року, процентна ставка - 12, 45% річних.

З підстав порушення відповідачем умов користування кредитом, рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26 березня 2009 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Універсал Банк» суму боргу за кредитним договором - 278 511, 65 грн, витрати за розміщення оголошення в пресі - 200, 33 грн, а також витрати по справі - 1 700 грн судового збору та 30 грн - витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього стягнуто - 280 441, 98 грн.

У подальшому, як стверджує сторона позивача, відповідач вчасно не виконала вищевказане рішення суду, оскільки здійснила оплату декілька періодичних платежів, цим самим фактично допустила прострочення відповідного грошового зобов`язання за вказаний період.

У зв`язку з чим, АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», яке є правонаступником ВАТ «Універсал Банк», за період такого прострочення з 26 березня 2009 року по 07 грудня 2018 року, керуючись ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахувало відповідачу ОСОБА_1 заборгованість у виді: 3% річних у сумі 58 220, 98 грн та інфляційні втрати у сумі 264 738, 28 грн, що загалом становить 322 959, 26 грн, яку відповідач у добровільному порядку не повертає.

Таким чином, зважаючи на неможливість вирішення вказаного спору у позасудовому порядку позивач був вимушений звернутися до суду, пред`явивши вимогу стягнути з ОСОБА_1 на їх користь заборгованість у розмірі 322 959, 26 грн. Також наполягають на розподілі судових витрат по сплаті судового збору у сумі 4 844, 39 грн.

У межах вказаної справи, заочним рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03 липня 2020 року позов АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було задоволено повністю та стягнено з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість зі сплати 3% річних 58 220, 98 грн та інфляційних втрат - 264 738, 28 грн, всього кошти у сумі 322 959, 26 грн. Також стягнено судові витрати у сумі 4 844, 39 грн.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 серпня 2021 року задоволено заяву ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про заміну сторони виконавчого провадження, замінивши стягувача АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у виконавчому провадженні за виконавчим листом №2/742/734/20 від 03 липня 2020 виданого Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» заборгованості за кредитним договором №35-1/520К-07 від 03 липня 2007 року (а.с. 93-94).

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06 жовтня 2022 року задоволено заяву ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та видано дублікат виконавчого листа від 03 липня 2020 року у межах справи №742/1107/20, на виконання рішення Прилуцького міськрайоного суду Чернігівської області від 03 липня 2020 про стягнення з ОСОБА_1 , на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість сплати 3% річних 58 220, 98 грн та інфляційних втрат -264 738, 28 грн, всього 322 959, 26 грн (а.с. 142-144).Ф

У подальшому, на підставі ухвали Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24 квітня 2024 року заяву відповідача ОСОБА_1 задоволено, заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03 липня 2020 року було скасоване та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження до судового розгляду (а.с. 211-213, 214).

14 травня 2024 року, засобами електронного зв`язку, від представника відповідача - адвоката Чередніченка О.М. до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого сторона відповідача вважає, що вимоги позивача підлягають до часткового задоволення. Обґрунтовує свою позицію тим, що є встановленими і не підлягають доведенню обставини того, що за відповідачем дійсно мала місце заборгованість по сплаті коштів за кредитним договором у сумі 280 441, 98 грн, яка згідно рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26 березня 2009 року і була стягнена на користь позивача. За результатами примусового виконання вказаного рішення суду, на підставі відповідної постанови державного виконавця Прилуцького міського відділу ДВС ГТУЮ у Чернігівській області від 10 грудня 2018 року, виконавче провадження №50687323 було закрите у зв`язку з повним виконанням відповідачем рішення суду. При цьому, сторона відповідача наголошує, що зважаючи на дату звернення позивачем до суду з вказаним позовом - 05 травня 2020 року, нарахована позивачем заборгованість у виді трьох відсотків річних та інфляційних втрат здійснена поза межами встановленого законом трирічного строку позовної давності, адже такий обмежується періодом з 05 травня 2017 року по день сплати боргу. У зв`язку з цим, представник відповідача стверджує, що оскільки ним заявлено відповідне клопотання про застосування строку позовної давності, саме за вказаний вище період позивач має право на стягнення 3% річних та інфляційних втрат, що за його підрахунками становить 24 036, 21 грн, з яких: 5 140 грн загальна сума 3% річних та 18 895, 41 грн інфляційні втрати. Таким чином, сторона відповідача наполягає на застосуванні судом позовної давності щодо вимог позивача в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих за межами позовної давності, а саме за період з 26 березня 2009 року по 04 травня 2017 року, та наголошує на відсутності правових підстав для задоволення позову в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат за обумовлений вище період. За результатами розгляду зазначеної цивільної справи наполягає на розподілі судових витрат у виді витрат на правову допомогу адвоката, орієнтовна сума якої становить - 10 000 грн (а.с. 220-222).

Відповідно до ухвали Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 травня 2024 року вказану цивільну справу було направлено за підсудністю до Варвинського районного суду Чернігівської області.

23 травня 2024 року від представника правонаступника позивача ОСОБА_2 , засобами електронного зв`язку до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до змісту якої заявлені позивачем вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні (а.с. 232-234). Обґрунтовує свою позицію тим, що відповідач не виконала своєчасно рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26 березня 2009 року у справі №2-350/2009, а отже фактично допустила прострочення грошового зобов`язання за період з 26 березня 2009 року по 07 грудня 2018 року, що є правовою підставою для нарахування їй відповідної заборгованості, у розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, 3% річних у сумі 58 220, 98 грн та інфляційних втрат у сумі 264 738, 28 грн. Щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, яка заявлена відповідачем, вказує що її сума є явно неспівмірною за складністю виконаної роботи та непропорційною до предмета спору.

Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 20 червня 2024 року вказану цивільну справу було прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду 15 липня 2024 року (а.с. 228).

Позивач АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 246 зворот), явку свого представника до суду не забезпечили.

Представник правонаступника позивача ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» в судове засідання також не з`явився. 30 квітня 2024 року ОСОБА_3 , який діє в інтересах ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», використовуючи засоби електронного суду, звернувся до суду із письмовим клопотанням про здійснення розгляду справи та проводити всі судові засідання без участі їх представника. Заявлені вимоги підтримав та наполягав на задоволенні позову у повному обсязі (а.с. 219).

Відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат Чередніченко О.М., будучи у встановленому законом порядку повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Перед початком судового засідання ОСОБА_4 , використовуючи засоби електронного зв`язку, звернувся до суду із заявою про здійснення розгляду справи за відсутності сторони відповідача, заявлені позивачем вимоги визнав частково, підтримавши вказану ним позицію раніше у відзиві на позовну заяву. Також, наголосив на свій намір звернутися протягом встановленого законом строку із відповідною заявою щодо понесених відповідачем судових витрат, разом з підтверджуючими документами.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що зазначений позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області, ухваленим 26 березня 2009 року у межах цивільної справи №2-350/2009р., стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Універсал Банк» суму боргу за кредитним договором 278 511 грн. 65 коп., 200 грн. 33 коп. витрат за розміщення оголошення в пресі, а також витрати по справі 1 700 грн. судового збору, 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 280 441 грн. 98 коп. (а.с. 14-16). Вказане рішення суду не оскаржувалося та 27 квітня 2009 року набрало законної сили.

З метою можливості пред`явлення вказаного рішення суду до примусового виконання, 28 квітня 2009 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області було видано відповідний виконавчий лист (а.с. 17-18).

Суд зважає, що вищезазначене рішення суду є обов`язковими для суду під час розгляду зазначеної цивільної справи, оскільки у розумінні положень ч. 2 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, судом встановлено, що позивач реалізував своє право, передбачене ст. 1050 ЦПК України, шляхом звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, і результатом розгляду якого було ухвалене вищезазначене рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26 березня 2009 року

Отже задоволення судом позову про стягнення заборгованості за кредитним договором припинило його дію на майбутнє. Тому з моменту винесення судом такого рішення у позичальника залишився обов`язок повернути встановлену заборгованість, нараховану за цим договором, цим самим кредитодавець втратив право нараховувати передбачені кредитним договором відсотки, неустойку та інші платежі визначені Договором за період після ухвалення такого рішення.

Суд бере до уваги, що 10 грудня 2018 року старшим державним виконавцем Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Молошною Л.І. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом №2-350, виданим 28 квітня 2009 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь «Універсал Банк» суму залишку боргу 183 129, 25 грн, у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення суду у відповідності з виконавчим документом (а.с. 19).

Разом з тим, позивач наголошує, що відповідач вчасно не виконала вищевказане рішення суду, що останньою на етапі судового розгляду не заперечується, фактично допустивши прострочення відповідного грошового зобов`язання.

У зв`язку з чим, АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», за період такого прострочення з 26 березня 2009 року по 07 грудня 2018 року, керуючись ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахувало відповідачу ОСОБА_1 заборгованість у виді: 3% річних у сумі 58 220, 98 грн та інфляційні втрати у сумі 264 738, 28 грн, що загалом становить 322 959, 26 грн (а.с. 20), яку відповідач у добровільному порядку не повертає, що і стало обґрунтуванням для їх звернення до суду з вказаним позовом.

Суд звертає увагу, що питання подальшого правонаступництва АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» за Договором факторингу №30/04/21/ФК2 від 30 квітня 2021 року щодо права вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором №35-1/520К-07 від 03 липня 2007 року, у тому числі щодо нарахованої АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» заборгованості у виді 3% річних у сумі та інфляційних втрат вже встановлювалося ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 серпня 2021 року під час розгляду справи №742/1107/20, відповідно до якої було змінено первісного стягувача АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» на його правонаступника ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ».

Вказана ухвала суду не оскаржувалася та набрала законної сили.

Слід наголосити, що зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема із договорів.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями ст. 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною другою ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі №6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц.

У відповідності до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку про те, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за весь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, від 04 червня 2019 року у справі №916/190/18.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та три відсотки річних від простроченої суми.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі №703/2718/16-ц, від 13 листопада 2019 року у справі №922/3095/18, від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18 сформульовано висновки про те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання і ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

У зв`язку з цим, з огляду на те, що позичальник належним чином не виконувала своїх боргових зобов`язань, як за кредитним договором, так і вчасно не виконала рішення суду щодо стягнення відповідної заборгованості, кредитор звернувся до суду з вимогою про стягнення відповідної заборгованості.

Судом встановлено та сторонами по справі не заперечується, що визначена рішенням Прилуцького районного суду Чернігівської області заборгованість перед кредитором у сумі 278 511, 65 грн відповідачем нині повністю погашена, проте фактичне виконання рішення суду було здійснено останньою лише - 07 грудня 2018 року, що є твердженням прострочення відповідного грошового зобов`язання.

У зв`язку з цим, новий кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час відповідного прострочення.

Разом з тим суд вважає за необхідне наголосити, що Главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (ст. 257 цього Кодексу).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України).

Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року по справі №127/15672/16-и (провадження №14-254ис19).

Таким чином, аналізуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що оскільки позивач звернувся до суду з вказаним позовом 05 травня 2020 року, підтвердженням чого є відповідна відмітка Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області, а відповідачем у свою чергу заявлено клопотання про застосування строку позовної давності, отже трирічний строк позовної давності обмежується періодом з 05 травня 2017 року по день сплати боргу 07 грудня 2018 року.

У зв`язку з цим, суд констатує заявлений позивачем період нарахування 3% річних та інфляційних втрат взятий поза межами визначеного законодавством строку позовної давності, оскільки відповідні нарахування можуть бути здійснені виключно у межах періоду з 05 травня 2017 року по 07 грудня 2018 року.

Суд зважає, що стороною відповідача фактично не оспорюється заявлений позивачем залишок заборгованості на початок конкретних періодів за які нараховані три відсотки річних та інфляційні втрати.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та підлягають стягненню за підрахунками суду у наступному розмірі:

- сума інфляційних втрат у розмірі 19 547, 08 грн, яка нарахована за період з травня 2017 року по грудень 2018 року (не включно), а саме: період з травня 2017 року по липень 2017 року - 5 696, 79 грн ((103,127х182 201,56):100-182 201,56); серпень 2017 року 0 грн, оскільки сукупний індекс інфляції становив - 99,900%; вересень 2017 року 3 424,03 грн ((102,0х171 201,49):100-171 201, 49); жовтень 2017 року 1 890,78 грн ((101,2х157 565,13):100-157 565, 13); листопад 2017 року 1 295,36 грн ((100,9х143 928,64):100-143 928,64); грудень-січень-лютий 2017 року 4 478,97 грн ((103,438х130 292,19):100-130 292,19); березень-квітень 2018 року 1 792,91 грн ((101,909х93 928,63):100-93 928,63); травень 2018 року 0 грн, оскільки сукупний індекс інфляції становив - 100,00%; червень-липень 2018 року 0 грн, оскільки сукупний індекс інфляції становив - 99,300%; серпень 2018 року 0 грн, оскільки сукупний індекс інфляції становив - 100,00%; вересень-жовтень 2018 року - 968,24 грн ((103,632х26 656,28):100-26 656,28), що узгоджується порядком розрахунку визначеного правовим висновком КГС у справі №910/13071/19);

- та трьох відсотків річних у розмірі 5 140, 80 грн, які нараховані за період з 05 травня 2017 року по 07 грудня 2018 року, а саме: за період 05 травня 2017 року по 25 липня 2017 року 1 227,99 грн (182 201,56х3%):365х82); з 26 липня 2017 року по 30 серпня 2017 року - 538,85 грн (182 110,66х3%):365х36); з 31 серпня 2017 року по 02 жовтня 2017 року - 464,35 грн (171 201,49х3%):365х33); з 03 жовтня 2017 року по 02 листопада 2017 року - 401,47 грн (157 565,13х3%):365х31); з 03 листопада 2017 року по 07 грудня 2017 року - 414,04 грн (143 928,64,13х3%):365х35); з 08 грудня 2017 року по 15 лютого 2018 року - 749,62 грн (130 292,19х3%):365х70); з 16 лютого 2018 року по 05 березня 2018 року - 152,41 грн (103 019,57х3%):365х18); з 06 березня 2018 року по 26 квітня 2018 року - 401,45 грн (93 928,63х3%):365х52); з 27 квітня 2018 року по 31 травня 2018 року - 217,90 грн (75 746,79х3%):365х35); з 01 червня 2018 року 16 липня 2018 року - 252,01 грн (66 655,97х3%):365х46); з 17 липня 2018 року по 09 серпня 2018 року - 95,62 грн (48 474,25х3%):365х24); з 10 серпня 2018 року по 14 вересня 2018 року - 111,15 грн (37 565,27х3%):365х36); з 15 вересня 2018 року по 05 листопада 2018 року - 113,93 грн (26 656,28х3%):365х52).

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню, а сума, яка підлягає стягненню, становить 24 687,88 грн, з яких: 19 547, 08 грн - інфляційні втрати та 5 140, 80 грн - три відсотки річних.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачений судовий збір в сумі 4 844, 39 грн, який відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (7,6%, що становить 368, 17 грн).

При цьому, що стосується заявлених вимог щодо розподілу судових витрат в частині наданої стороні відповідача правничої допомоги, суд вказує на відсутність у матеріалах справи документів на їх відповідне підтвердження, та роз`яснює щодо наявності відповідного права для їх подачі до суду протягом п`яти днів після ухвалення відповідного рішення суду.

На підставі наведеного, керуючись ст. 141, 142, 247, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у виді трьох відсотків річних та інфляційних втрат, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь правонаступника кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (юридична адреса: вул. Симона Петлюри, б. 30, м. Київ, 01032; ) заборгованість за Кредитним договором №35-1/520К-07, укладеним 03 липня 2007 року з ВАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», правонаступником якого є Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» (юридична адреса: вул. Автозаводська, б. 54/19, м. Київ, 04114, ), у сумі 24 687 (двадцять чотири тисячі шістсот вісімдесят сім) гривень 88 копійок, з яких: 19 547 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот сорок сім) гривень 08 копійок - інфляційні втрати та 5 140 (п`ять тисяч сто сорок) гривень 80 копійок - три відсотки річних.

В задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» () витрати зі сплати судового збору в сумі 368 (триста шістдесят вісім) гривень 17 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.І.Савенко