ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Макарова М.О., Свистунової О.В.

за участю секретаря Попенко Ю.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення порушень прав власності на земельну ділянку,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Краматорського міського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_2 про усунення порушень прав власності на земельну ділянку.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що вона є власником земельної ділянки АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_2 є власником суміжної земельної ділянки - АДРЕСА_1 . До листопада 2018 року земельні ділянки розмежовувались сіткою рабицею, яка не спричиняла жодних незручностей, не затіняла ділянку, не порушувала інсоляцію. Позивач вказує, у листопаді 2018 року ОСОБА_2 , без погодження з нею, на відстані двадцяти трьох сантиметрів від існуючого паркану (сітки рабиці), по всьому периметру межі між земельними ділянками № НОМЕР_1 та №15, звів нову капітальну споруду євро паркан з бетонних плит висотою 2,45 метри. Вважає, що вказані дії відповідача свідчать про нехтування ним правилами добросусідства та порушення діючого законодавства. Позивач зазначає, зведення нового паркану відповідачем призвело до існування двох межових споруд, що суперечить ст.ст. 103, 108 Земельного кодексу України. Зведений відповідачем паркан не відповідає нормам проектування огороджень, плануванню і забудови територій. Також зазначила, що завдяки новому паркану використання її земельної ділянки за цільовим призначенням стало практично неможливим, оскільки наявність цього огородження негативно впливає на стан землі (погіршення) через порушення аерації (провітрювання) та інсоляції земельної ділянки. Відтак, має місце неприступний вплив, що заборонено ч.2 ст.103 ЗК України, а також порушення п.6.7 ДБН Б2.2-5:201 Планування та забудова міст, селищ і функціональних територій. Благоустрій територій (встановлення огорожі не може погіршувати інсоляцію на суміжних територіях). Паркан обмежує потрапляння сонячного світла на її земельну ділянку, затіняє вікна її будинку з південного боку. Позивач вказує, вона неправомірно позбавлена належного їй на законних підставах права на мирне володіння належним їй майном (земельною ділянкою). Відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП (порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів) та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. На підставі викладеного ОСОБА_1 просила суд зобов`язати відповідача усунути порушення її права власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 шляхом демонтажу огорожі (євро паркан з бетонних плит), збудованої на відстані 23 сантиметрів від існуючої межової споруди.

Розпорядження Верховного Суду №8/0/9-22 від 15 березня 2022 Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Краматорський міський суд Донецької області) змінено територіальну підсудність судових справ Краматорського міського суду Донецької області на Індустріальний районний суд м.Дніпропетровська.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2024 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення порушень прав власності на земельну ділянку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 30 липня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин у справі, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб.

Пунктом е частини першої статті 91 ЗК України визначено, що власники земельних ділянок зобов`язані дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Згідно зі ст.103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Відповідно до ст. 104 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров`я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше.

Як передбачено частинами другою, третьою статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ч. 3, 5 ст. 158 ЗК України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах території територіальних громад щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, обмежень у використанні земель та земельних сервітутів, додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органу місцевого самоврядування спір вирішується у судовому порядку.

У справі встановлено, позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки АДРЕСА_1 , кадастровий номер :00:010:1642 А.Т. (а.с.118, 119).

Відповідач ОСОБА_2 є власником земельної ділянки АДРЕСА_1 , що підтверджується відповіддю з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яка сформована за номером РНКОПП відповідача. Кадастровий номер земельної ділянки :00:010:0546 (а.с.132, 133).

Вказані земельні ділянки є суміжними.

22 квітня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Виконавчого комітету Краматорської міської ради із заявою про вирішення земельного спору у порядку ст.158 ЗК України (а.с.7-10). Виконавчий комітет Краматорської міської ради листом №01-24/3112 від 03 червня 2019 року повідомив ОСОБА_1 про те, що за результатами її заяви від 22 квітня 2019 року спеціалістом відділу комунального господарства на гр. ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.125 КУпАП, який направлено на розгляд адміністративної комісії при виконавчому комітеті Краматорської міської ради (а.с.11)

Адміністративною комісією було встановлено, 28 травня 2019 року о 14 год. 00 хв. на підставі заяви ОСОБА_1 від 24 травня 2019 року виявлено факт адміністративного правопорушення, за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , який встановив огорожу з лівої частини житлового будинку по АДРЕСА_2 висотою більше 2 метрів заввишки без улаштування бетонного фундаменту, огорожа розташована на межі з земельною ділянкою № НОМЕР_1 та, внаслідок встановлення огорожі, погіршена інсоляція житлового будинку АДРЕСА_1 , який знаходиться на суміжній території, чим порушив п.6.7 ДБН Б 2.2-5:2011 «Благоустрій територій», абз. 16 п.6.2.1 плану зонінгу м. Краматорська, абз. 2 п.4.6 ДСП №173-96 (а.с.93, 94).

З відповіді Краматорської міської військової адміністрації від 07 березня 2024 року вбачається, постановою адміністративної комісії №35 від 10 червня 2019 року ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП та нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с.93, 94).

Слід зазначити, на ухвалу суду першої інстанції про витребування доказів, Краматорська МВЦА не надала суду матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме протокол про адміністративне правопорушення, акт реагування за вказаним протоколом та матеріали, які стали підставою для його складання, оскільки архів адміністративної комісії було евакуйовано до більш безпечних місць, доступу до документів не мають (а.с.93, 94).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 дійсно побудував паркан на належній йому - ОСОБА_2 земельній ділянці №15 більше 2 метрів заввишки без улаштування бетонного фундаменту, та ця огорожа розташована на належній відповідачу ОСОБА_2 земельній ділянці та на межі із земельною ділянкою № НОМЕР_1 , власником якої є позивач.

Слід зазначити, зведення на земельній ділянці тимчасових будівель та споруд без влаштування фундаментів, зокрема навісів, альтанок, наметів, накриття, сходів, естакад, літніх душових, теплиць, гаражів, а також свердловин, криниць, люфт-клозетів, вбиральнь, вигрібних ям, замощень, парканів, відкритих басейнів та басейнів із накриттям, погребів, входів до погребів, воріт, хвірток, приямків, терас, ґанків - щодо індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію (відповідно до пункту 6 Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затвердженому Постановою КМУ №406 від 07 червня 2017 року).

Звернувшись до суду із вказаним позовом, позивач ОСОБА_1 просила суд зобов`язати відповідача усунути порушення її права власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 шляхом зобовязання відповідача демонтажу огорожі (євро паркан з бетонних плит), збудованої на відстані 23 сантиметрів від існуючої межової споруди.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що збудований відповідачем на належній відповідачу ж земельній ділянці №15 бетонний паркан заважає їй користуватися її земельною ділянкою № НОМЕР_1 за цільовим призначенням, оскільки наявність цього огородження негативно впливає на стан землі (погіршення) через порушення аерації (провітрювання) та інсоляції земельної ділянки, тобто має місце неприступний вплив. Позивачем не доведено належними доказами, що паркан обмежує потрапляння сонячного світла на її земельну ділянку, затіняє вікна її будинку з південного боку.

Слід зазначити, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Чумаков Д.В. приймав участь у судових засіданнях під час розгляду справи у суді першої інстанції, однак із клопотанням про призначення у справі судової експертизи до суду першої інстанції не звертався, хоча жодним чином не був обмежений у такому праві, про що вказав у оскарженому рішенні суд першої інстанції.

Саме по собі будівництво відповідачем паркану на належній відповідачу ж земельній ділянці, з або без порушення вимог ДБН Б 2.2-5:2011 «Благоустрій територій», абз. 16 п.6.2.1 плану зонінгу м. Краматорська, абз. 2 п.4.6 ДСП №173-96, не свідчить про порушення прав позивача на безпечні умови проживання або негативний вплив будівництва на експлуатацію її земельної ділянки, за відсутності відповідних доказів цих обставин.

За таких обставин, враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення порушень прав власності на земельну ділянку, у звязку з недоведеністю.

Доводи апеляційної скарги стосовно неповного з`ясування судом обставин у справі незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про доведеність позовних вимог позивача є необґрунтованими належними доказами у справі.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді М.О.Макаров

О.В.Свистунова