ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

05 липня 2024 року

м. Харків

справа № 953/3051/23

провадження № 22-ц/818/2316/24

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів колегії - Пилипчук Н.П., Яцина В.Б.

учасники справи:

позивач - АТ КБ «Приватбанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження безповідомлення учасників справи апеляційну скаргу Головко Ігоря Вячеславовича , який діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2024 року у складі судді Лисиченко С.М.,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 279692,76 гривень за кредитним договором №HAL7A100000116 від 19.10.2021, яка складається з наступного: 267037,09 гривень - заборгованість за кредитом (тіло кредиту), 12655,67 гривень - заборгованість по відсоткам за користування кредитом та судові витрати в розмірі 4195,39 гривень.

30.06.2023 електронним шляхом представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Головко І.В. подано до суду зустрічну позовну заяву до відповідача АТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитного договору у зв`язку з істотною зміною обставин (ч.2 ст.652 ЦК України), відповідно до якої просить: на підставі ч.2, ч.4 ст.652 ЦК України внести зміни в умови кредитного договору №HAL7A від 19.10.2021 укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 , а саме: збільшити загальний строк повернення кредитних коштів позичальником на весь час дії правового режиму воєнного стану в Україні; зменшити щомісячний ануїтетний платіж позичальника за кредитним договором на 80% (тобто до 1821,69 грн. щомісяця) на весь час дії правового режиму воєнного стану в Україні та 90 днів після його скасування. У разі задоволення зустрічного позову відмовити у задоволенні первісного позову у повному обсязі. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2024 року відмовлено у прийнятті зустрічного позову про зміну умов кредитного договору у зв`язку з істотною зміною обставин.

Суд першоїі нстанції виходив з того, що у разі прийняття судом зустрічної позовної заяви та задоволення її вимог судом, не буде досягнута мета зустрічного позову, а саме вирішення претензії одночасно сторін та виключення задоволення первісного позову.

В апеляційний скарзі Головко І. В. , який діє в інтересах ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду.

Апелянт посилається на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, судом неповно встановлені обставини справи, неправильно застосовані норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що первісні та зустрічні позовні вимоги випливають з однакових за своєю правовою природою правовідносин, та пов`язані один з одним, об`єднання вищевказаних позовів в одне провадження та спільний розгляд є допустимим, оскільки, вимоги заявлені між тими самими сторонами і з однакових фактичних підстав та обставин, які підлягають доказуванню.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Приват Банк» просить ухвалу залишити без змін. Посилається на те що суд дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для відмови у прийнятті зустрічного позову. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам відповідає.

Згідно матеріалів оскарження ухвали в провадженні Київсьякого районного суду з 25.04.2023 року перебуває цивільна справа за позовом АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 279692,76 гривень за кредитним договором № HAL7A100000116 від 19.10.2021( а.с. 52 - 53).

У травні 2023 року Головко І.В. , який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про поновлення строку на подання зустрічного позову та з зустрічним позовом в якому посилаючись на вимоги ч.2 ч.4 ст. 652 ЦК України просив суд внести зміни до умов укладеного між сторонами кредитного договору № HAL7A100000116 від 19.10.2021, а саме: - збільшити загальний строк повернення кредитних коштів позичальником на весь час дії правового режиму воєнного стану в Україні; зменшити щомісячний ануїтетний платіж позичальника за кредитним договором на 80% (тобто до 1821,69 грн. щомісяця) на весь час дії правового режиму воєнного стану в Україні та 90 днів після його скасування ( а.с. 56 - 60).

Згідно з ч. 1, 2ст. 193 ЦПК Українивідповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом за наявністю одночасно двох умов: 1) обидва позови взаємопов`язані; 2) спільний їх розгляд є доцільним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі №916/3245/17 зазначено, що ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема, коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження з первісним позовом ухвалою суду.

У постанові від 20 березня 2019 у справі № 910/2987/18 Велика Палата Верховного Суду також вказала, що взаємопов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатися у підставах цих позовів або поданих доказах, а також у тому, що вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність матеріально-правової підстави для задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

У постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 200/22329/14-ц Велика Палата Верховного Суду наголосила, що зустрічний позов є матеріально-правовою вимогою відповідача до позивача, яка заявляється для сумісного розгляду з первісним позовом, оскільки задоволення його вимог унеможливлює задоволення вимог позивача. Зустрічний позов має бути пред`явлений лише до первісного позивача (або одного зі співпозивачів).

Конструкція ч. 2ст. 193 ЦПКвказує на її імперативність, тобто, суд позбавлений широкого розсуду щодо доцільності прийняття зустрічного позову; умовою цього є посилання у зустрічному позові на обставини, за якими задоволення зустрічного позову матиме наслідком повну або часткову відмову у задоволенні первісного позову, та виникнення позовів з одних правовідносин.

Зустрічний позов може подаватися не лише для захисту проти первісного позову, а й бути самостійним засобом захисту проти відповідача, іноді зустрічний позов може бути спрямовано тільки до заліку первісної вимоги. Подання зустрічного позову надає можливість через спільний розгляд первісної і зустрічної вимоги повніше врахувати правові відносини сторін. Зустрічний позов повинен бути взаємно пов`язаний з первісним. Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виявлятись у такому: а) обидва позови взаємно пов`язані, і їх спільний розгляд сприятиме оперативному і правильному вирішенню спору; взаємна пов`язаність первісного і зустрічного позову може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах; б) вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись; в) задоволення зустрічного позову може виключати повністю або частково задоволення первісного позову; подання такого зустрічного позову має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

З матеріалів справи убачається, що предметом первісного позову є стягнення заборгованості, а предметом зустрічного позову є зміна умов укладеного між сторонами договору кредиту за яким виникла заборгованість.

Отже, хоча первісні та зустрічні позовні вимоги випливають з однакових за своєю правовою природою правовідносин не є пов`язаними один з одним.

Банком заявлені вимоги про стягнення заборгованості за договором кредиту, що утворилась станом на 10.03.2023 , проте відповідно до ч. 3 ст.653 ЦК України зміна умов цього договору можлива лише з моменту набрання законної сили рішенням суду про таку зміну. Тобто не допускається на минулий час і не може вплинути на розмір заявленої Банком заборгованості.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про повернення зустрічної позовної заяви, оскільки об`єднання вказаних позовів в одне провадження є не доцільним, ускладнить вирішення справи та призведе до затягування її розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на зазначене апеляційну скаргу Головко І.В. , який діє в інтересах Головко І.В. належить залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись статтями 374,375,381,382 ЦПКУкраїни,апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головко Ігоря Вячеславовича , який діє в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскарженабезпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 05 липня 2024 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді Н.П.Пилипчук

В.Б.Яцина