ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року м.Суми

Справа №577/1322/21

Номер провадження 22-ц/816/1503/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Рунова В. Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11червня 2021 року у складі судді Семенюк І.М., ухвалене в м. Конотоп Сумської області,

в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»)звернулося до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 , мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву № б/н від 10 червня 2010 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

Внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 28 лютого 2021року утворилась заборгованість у розмірі 21 592 грн 58коп., яка складається із: 20 795 грн 36 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 797 грн 22 коп. заборгованість за простроченими відсотками, яку позивач і просив стягнути на свою користь.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11 червня 2021 рокупозовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 10 червня 2010 станом на 28 лютого 2021 року в розмірі 21 592 грн 58 коп., а також 2270 грн судових витрат, а загалом 23 862 грн 58 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповне встановлення обставин справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що про наявність в провадженні місцевого суду вказаної цивільної справи, за результатами розгляду якої судом ухвалено рішення про стягнення з нього на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором, його як відповідача ніхто не повідомляв. Твердження суду про те, що його повідомлено належним чином про дату, час і результати розгляду цивільної справи, є безпідставним і не ґрунтується на будь-яких достовірних доказах.

Вказує на те, що позивачу і відповідно суду було достеменно відомо, що борг по карті банку виник внаслідок вчинення стосовно нього невідомою особою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про що відомості до ЄРДР внесено 15 грудня 2019 року № 0001278. Вказані відомості ним було вчасно надані позивачу відразу після реєстрації кримінального правопорушення правоохоронними органами.

Зазначає, що ним перед позивачем порушувалося питання про списання боргу, що виник, оскільки будь-яких порушень по зберіганню та користуванню карткою з його боку допущено не було. Представник позивача його повідомив, що вказане питання буде вирішено, а тому у нього не було будь-яких підстав вважати, що позивач звернеться до суду про стягнення з нього боргу.

Вказує на те, що з травня 2017 року він за контрактом перебуває на військовій службі у ЗСУ. Оскільки він не був обізнаний про наявність в провадженні місцевого суду цивільної справи, в якій він був відповідачем, то відповідно не міг скористатися своїми правами, передбаченими ст. 43 ЦПК України.

15 грудня 2019 року під час вчинення невстановленою особою крадіжки за адресою: АДРЕСА_1 разом з іншим майном була викрадена картка АТ КБ «ПриватБанк», з якої в послідуючому невстановленою особою знято грошові кошти в сумі 20 000 грн. Про вчинене правопорушення була написана заява в Конотопський районний відділ поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області, за результатами розгляду якої відомості внесено до ЄРДР. Відомості про досудове розслідування були направлені представником поліції до відділення банку. Однак, звертаючись до суду з даним позовом, банк вказаний доказ не долучив.

Ненадання позивачем усіх наявних у нього доказів, відсутність відповідача в судових засіданнях (оскільки він не був повідомлений), неповне і не всебічне з`ясування судом обставин справи призвело до порушення судом вимог ст. 263 ЦПК України та ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення.

Від позивача відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що 10червня 2010 року відповідач підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в «ЗАО МКБ «Москомприватбанк» (а.с. 11).

Згідно даної анкети-заяви, відповідач, ознайомившись з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами «ЗАО МКБ «Москомприватбанк», просив надати йому наступні послуги, а саме оформити за його ім`я дебетову особисту карту.

При цьому в заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що вказана заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді, а також з повною вартістю кредиту та порядком її розрахунку до укладення договору про надання банківських послуг. Умови і правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті «ЗАО МКБ «Москомприватбанк» www.privatbank.ru.

Також відповідачем 20 липня 2011 року була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна Gold LOYALTY» за договором SAMDN8968 (а.с. 12).

На підтвердження своїх вимог банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затв. наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256, які відповідачем не підписані (а.с. 13-37).

Також позивачем було надано виписку з рахунку (а.с. 47-48), довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 (а.с. 10), довідку при видані кредитні картки (а.с. 9).

Відповідно до розрахунку банку, заборгованість відповідача за кредитним договором № б/н від 10 червня 2010 року станом на 28 лютого 2021 року становить 21 592,58 грн, з яких: 20 795,36 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту; 797,22грн заборгованість за простроченими процентами (а.с. 5-8).

Задовольняючи позов АТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з того, щовідповідач належним чином свої зобов`язання не виконував, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснював, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 21 592,58 грн, тому суд дійшов висновку про правомірність позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за вказаним кредитним договором.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду не узгоджуються з вимогами закону та матеріалами справи.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України ). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК) Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (стаття 80 ЦПК).

Отже, предметом доказування, враховуючи характер спірних правовідносин є доведення існування кредитних правовідносин, істотних умов кредитного договору та у разі порушення позичальником умов договору розмір заборгованості відповідно до використаних позичальником кредитних коштів та істотних умов договору.

В даній справі, рішення в якій переглядається, підставами позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» є неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору № б/н, укладеного з банком шляхом підписання заяви від 10 червня 2010 року.

Зі змісту анкети-заяви від 10червня 2010 року, на яку позивач посилається як на підставу виникнення кредитних правовідносин, ОСОБА_1 приєднався до Умов і Правил надання банківських послуг в «ЗАО МКБ «Москомприватбанк», просив видати йому дебетову особисту карту (інформація щодо бажаного кредитного ліміту відсутня) та ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами «ЗАО МКБ «Москомприватбанк». В заяві зазначено, що він згідний з тим, що вказана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Умови і Правила надання банківських послуг розміщені на сайті «ЗАО МКБ «Москомприватбанк» www.privatbank.ru.

Отже, зміст заяви-анкети про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в «ЗАО МКБ «Москомприватбанк» доводить факт укладення договору № SAMDN8968саме із «ЗАО МКБ «Москомприватбанк», а не з позивачем у справі. Водночас, оскільки позивач просить стягнути заборгованість за кредитним договором № б/н від 10 червня 2010 року на підставі анкети- ОСОБА_2 про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в «ЗАО МКБ «Москомприватбанк», колегія суддів приходить до висновку, що АТ КБ «ПриватБанк» не довів обставину укладення з відповідачем10 червня 2010 року кредитного договору б/н та існування за ним заборгованості у сумі пред`явленого позову. Також позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів набуття права вимоги за кредитними договорами, укладеними «ЗАО МКБ «Москомприватбанк», в тому числі і за кредитним договором, укладеним шляхом підписання ОСОБА_1 10 червня 2010 року анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в «ЗАО МКБ «Москомприватбанк».

За встановлених обставин справи, рішення суду на підставі пунктів 1,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову АТ КБ «Приват Банк».

Ухвалою Сумського апеляційного суду від 16 вересня 2024 року ОСОБА_1 було відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3405 грн до ухвалення рішення.

Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, тому судовий збір за апеляційний перегляд справи в сумі 3405 грн слід стягнути на користь держави з АТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367; 374; 376; 381-382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11 червня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь держави судовий збір за апеляційний перегляд справи в сумі 3405 гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

В. Ю. Рунов