КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/5629/24
УХВАЛА

10.10.2024

Суддя Київського районного суду м. Одеси Петренко В.С., розглянувши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання житлово-комунальних послуг,

ВСТАНОВИВ:

23 квітня 2024 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» Гудима Тетяна Павлівна, звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 30.04.2024 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання житлово-комунальних послуг повернуто позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Постановою Одеського апеляційного суду від 06.09.2024 року апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» було задоволено. Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 30.04.2024 року скасовано. Цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання житлово-комунальних послуг направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

24.09.2024 року до Київського районного суду м. Одеси з Одеського апеляційного суду надійшла цивільна справа №947/13521/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Одеський апеляційний суд, задовольняючи апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс», вказав, що, суд першої інстанції, визнаючи неподаною та повертаючи позовну заяву представника ТОВ «Інфокс» по причині того, що представником позивача не надано належним чином посвідченої довіреності на право представництва його інтересів, не звернув уваги на те, що електронне доручення керівника ТОВ «Інфокс» Власової Г.І. представнику ОСОБА_2 , сформовано і видано за допомогою засобів та відповідних алгоритмів підсистеми «Електронний суд», з використанням електронних кабінетів й цифрових підписів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Підсистемою «Електронний суд» автоматично сформовано таке електронне доручення й додано до позовної заяви, яка подана представником від імені довірителя.

Судом першої інстанції у порушення вищевказаних вимог закону не враховано, що у позивача та його представника, як користувачів підсистеми «Електронний суд», відсутня можливість будь-яким чином впливати на зміст та вигляд електронного доручення, оскільки саме система його формує за відповідним алгоритмом і зразком. Отже, власноручного підпису або розміщення аутентичного зразка підпису довірителя на такій довіреності є неможливим.

Таким чином, Одеський апеляційний суд в постанові від 06.09.2024 року зазначив, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про визнання неподаною та повернення позовної заяви представника ТОВ «Інфокс» Гудима Т.П.

Вирішуючи питання про відкриття провадження, суддею було встановлено, що позовна заява була підписана та подана ОСОБА_2 , яка діє на підставі довіреності, через систему «Електронний суд».

Вказана позовна заява підлягає поверненню зі всіма доданими документами з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61цього Кодексу.

Відповідно до частини 1статті 62ЦПК України, повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами:

1) довіреністю фізичної або юридичної особи;

2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.

Частиною 3 статті 62 ЦПК України передбачено, що довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Відповідно до пункту 13 частини 2 статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта, інформація для здійснення зв`язку з керівником юридичної особи (телефон та/або адреса електронної пошти), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи.

Визначення довіреності міститься у частині 3 статті 244 Цивільного кодексу України, за якою довіреність - це письмовий документ, що видається довірителем представнику для засвідчення його повноважень перед третіми особами в процесі здійснення представництва.

Втім, виключно довіреність, за відсутності інших передбачених частиною 3 статті 58 ЦПК України доказів (статуту, положення, трудового договору, контракту тощо), не є доказом, що відповідна особа уповноважена діяти від імені юридичної особи в порядку самопредставництва.

Також виключно довіреність, за відсутності інших доказів на підтвердження відповідних прав особи на її видання, у тому числі статуту та відомостей про керівника відповідної організації у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб,фізичних осіб підприємців та громадських формувань, від імені якої особа, якою видано довіреність, не може належним чином підтверджувати її повноваження на здійснення представництва.

Так, позовна заява про стягнення заборгованості за договором про надання житлово-комунальних послуг, подана від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» та підписана представником Гудимою Тетяною Павлівною.

Останньою на підтвердження повноважень діяти від імені позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» надано довіреність у порядку передоручення від 06 жовтня 2023 року, яка видана на її ім`я зазначеним Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі керівника Власової Ганни Іванівни, яка діє на підставі Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч.2 ст.245 ЦК України довіреність, що видається у порядку передоручення, підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, встановлених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст.245 ЦК України довіреність на одержання заробітної плати, стипендії, пенсії, аліментів, інших платежів та поштової кореспонденції (поштових переказів, посилок тощо) може бути посвідчена посадовою особою організації, в якій довіритель працює, навчається, перебуває на стаціонарному лікуванні, або за місцем його проживання.

Згідно ч.1 ст.219 ЦК України у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним.

Відповідно до п.1 ч.4 ст. 185 ЦПК України, заява повертається у випадках, коли зокрема заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Приймаючи вищевикладене, оскільки в підтвердження повноважень представника позивача надано довіреність, видану в порядку передоручення і така довіреність нотаріально не посвідчена, суд вважає, що позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, у зв`язку з чим підлягає поверненню, на підставі п.1 ч.4 ст. 185 ЦПК України.

Згідно ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ч.1 та ч.2 ст. 60, ч. 2 ст. 175, п. 1 ч. 4 та ч. 7 ст. 185 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання житлово-комунальних послуг повернути позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Роз`яснити право на повторне звернення із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили в момент її підписання суддею.

Ухвалу може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів із дня проголошення ухвали.

Суддя В. С. Петренко