Провадження № 2-о/752/718/24
РІШЕННЯ

Іменем України

14 жовтня 2024 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Слободянюк А.В.,

за участю секретаря - Крушельницької Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , поданою в їх інтересах представником ОСОБА_3 , заінтересована особа: Голосіївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) про встановлення факту народження, -

в с т а н о в и в:

Представник ОСОБА_3 звернулась в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Голосіївського районного суду міста Києва з вказаною заявою, в якій просила встановити факт народження дитини жіночої статі ОСОБА_4 , вказавши батьком - громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір`ю - громадянку України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування заяви представник вказала, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у фактичних шлюбних стосунках. Шлюб повноважними органами РАЦС України між заявниками не зареєстрований, але 30.07.2016 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб у м. Севастополь, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_1 від 30.07.2016.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у заявників народилася дитина жіночої статі - ОСОБА_4 в м. Севастополь, що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_2 , виданого в м. Севастополь та копією виписки із історії родів № 100948 від 26.03.2024. Відповідно до вищевказаного свідоцтва про народження, ОСОБА_2 записаний батьком. Дитині присвоєно прізвище батька - ОСОБА_5 , по батькові - ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч. 2 цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території. Таким чином, суд має брати до уваги зміст виданих на окупованій території документів, зокрема, відомості про батька дитини. Отримати свідоцтво про народження у відділі державної реєстрації актів цивільного стану українського зразку неможливо, оскільки факт народження відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, який відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я від 08.08.2006 №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції 25.10.2006 за №1150/13024. Оригінал медичного свідоцтва про народження було подано до відділу ДРАЦС м. Сімферополь та на підставі якого було видано свідоцтво про народження, тому відсутні підставі для державної реєстрації народження у відділі ДРАЦС.

Заявники та їх представник в судове засідання не з`явились. Представник просила розглянути справу без її участі та участі заявників. При цьому зазначила, що вимоги заяви підтримує у повному обсязі та просить її задовольнити.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Севастополь у громадянки України ОСОБА_1 народилася дитина - дівчинка, що підтверджується копією виписки із історії пологів № 100948 від 26.03.2024.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Відділом запису актів цивільного стану Гагарінського району міста Севастополя Управління РАЦС міста Севастополя, ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком вказано- ОСОБА_2 , матір`ю - ОСОБА_1 .

Заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі не перебувають.

Відповідно до паспорту серія НОМЕР_3 , виданого Джанкойським МР ВГУ МВС України в АР Крим від 06.11.2004, та паспорту № НОМЕР_4 , виданого органом 6510 від 16.07.2018 року, заявники є громадянами України.

Громадянин України ОСОБА_2 визнав своє батьківство відносно дитини, дівчинки, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 у громадянки України ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 10.04.2024 року було видано Відділом запису актів цивільного стану Гагарінського району міста Севастополя Управління РАЦС міста Севастополя, а саме органом, який створений та діє у порядку не передбаченому законом, є недійсним і не створює правових наслідків та не засвідчує у встановленому порядку факту народження дитини, що створює перешкоди та робить неможливим державну реєстрацію народження дитини та реалізувати інші права та обов`язки, пов`язані із народженням дитини.

Станом на час розгляду цієї справи м. Севастополь та вся територія Автономної Республіки Крим знаходиться в районі проведення воєнних (бойових) дій та/або перебуває в тимчасовій окупації Російською Федерацією, у зв`язку з чим відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» включений до відповідного переліку територіальних громад, в цьому населеному пункті органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території (ст. ст. 1; 4 ч.2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»).

Згідно п.п.1,2,3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч. 2 цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акту цивільного стану.

Таким чином, видане органами на території м. Севастополь свідоцтво про народження, не засвідчує у встановленому порядку факту народження дитини, що створює перешкоди та робить неможливим державну реєстрацію народження дитини та реалізувати інші права та обов`язки, пов`язані із народженням дитини.

Згідно зі ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Пунктом 2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: а) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (із змінами) (далі - медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року № 9; б) медичне свідоцтво про народження, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу. Ці документи подаються для державної реєстрації народження дитини, яка досягла одного року і більше.

За відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою.

Відповідно до ст. 7 ч. 1 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України.

Відповідно до вимог ч. 4, 7 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження дитини, а в разі їх відсутності рішення суду.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відповідно до ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до державного органу реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до положень ст. 146 СК України ім`я дитини визначається за згодою батьків.

На теперішній час заявники як батьки визначили ім`я своєї народженої дитини як ОСОБА_4 .

Отже, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту народження ІНФОРМАЦІЯ_3 у заявників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дитини - дівчинки, у м. Севастополь, встановлення даного факту має для заявників юридичне значення, оскільки дозволяє їм провести державну реєстрацію народження дитини та отримати свідоцтво про народження дитини - громадянина України.

Враховуючи те, що заявники не мають можливості надати документи, необхідні для проведення державної реєстрації народження дитини, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог заяви щодо встановлення факту народження дитини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 263-265, 315, 317, 319, 354 ЦПК України, Правилами державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , подану в їх інтересах представником ОСОБА_3 , заінтересована особа: Голосіївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) про встановлення факту народження - задовольнити.

Встановити факт народження у батьків: батько - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець міста Ленінград російська федерація, громадянин України, мати - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженка с. Фархад Сіабського району Самаркандської області, громадянка України, дитини жіночої статі, громадянки України - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 у місті Севастополь, Україна.

Державну реєстрацію народження дитини провести згідно ст. 126 Сімейного кодексу України.

Рішення підлягає негайному виконанню.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.В. Слободянюк