Провадження № 22-ц/812/1487/24 Суддя першої інстанції Уманська О.В.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 жовтня 2024 року м. Миколаїв Справа № 481/593/24

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів Базовкіної Т.М., Крамаренко Т.В.,

при секретарі судового засідання Біляєвій В.М.,

без участі учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діяла його представниця ОСОБА_2 , на рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 02 липня 2024 року, повний текст якого складено 02 липня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Уманської О.В., в залі судового засідання в м. Новий Буг, у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

04 квітня 2024 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Позов обґрунтовувала тим, що 06 червня 2009 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб.

Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Подружнє життя не склалося через різні погляди на сімейне життя, непорозуміння один одного.

Наразі сторони шлюбних стосунків не підтримують, сім`я розпалась остаточно, примирення є неможливим, все вищезазначене призвело до фактичного припинення шлюбних відносин.

Посилаючись на викладене позивачка просила суд розірвати шлюб укладений між нею та ОСОБА_1 06 червня 2009 року.

Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 02 липня 2024 року позов задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженцем м. Новий Буг, Миколаївської області, Україна, та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженкою м. Новий Буг, Миколаївської області, Україна, зареєстрований 06 червня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Новобузького районного управління юстиції Миколаївської області про, що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за № 27.

Рішення суду мотивовано тим, що шлюбні відносини на момент розгляду справи в суді сторони не підтримують. Неодноразові спроби примирення результатів не принесли. Подальше спільне життя є неможливим, а збереження шлюбу буде суперечити волі сторін.

Не погодившись з рішення суду ОСОБА_1 , в інтересах якого діяла його представниця ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було належно повідомлено відповідача про розгляд справи.

Ухвалу Новобузького районного суду Миколаївської області від 17 червня 2024 року про відновлення провадження по справі та призначення судового розгляду на 02 липня 2024 року на 13:00 год. ОСОБА_1 не отримував. Тобто про слухання справи судом 02 липня 2024 року відповідача не було повідомлено належним чином.

02 липня 2024 року Новобузьким районним судом Миколаївської області було ухвалено оскаржуване рішення за відсутності сторін.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також грубим порушенням вимог статей 128-130,223 ЦПК України.

Суд першої інстанції, розглянувши справу за відсутності відповідача та за відсутності будь-яких письмових заяв по суті справи від нього, порушив принципи рівності та змагальності сторін, що є складовою права на справедливий судовий розгляд.

Суд ухвалюючи рішення про розірвання шлюбу, не встановив за допомогою належних та допустимих доказів, що розірвання шлюбу не відповідає дійсній волі відповідача. І після його розірвання будуть порушені права трьох спільних дітей. Тобто суд не уникнув формалізму при вирішенні позову про розірвання шлюбу, повно та всебічно не з`ясував фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, що є підставою для скасування рішення.

ОСОБА_3 надала відзив на апеляційну скаргу.

У відзиві зазначала, що подана відповідачем апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки мотиви та підстави, зазначені в даній скарзі щодо скасування рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 02 липня 2024 року є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до вимог чинного законодавства України.

За загальним правилом, визначеним у частині 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. З огляду на приписи частини 2 статті 372 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу без участі учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що 06 червня 2009 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Новобузького районного управління юстиції Миколаївської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 27, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 від шлюбу у сторін по справі народився син ОСОБА_6 , що підтверджується фотокопією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 06 серпня 2021 року.

28 вересня 2009 року від шлюбу у сторін по справі народився син ОСОБА_4 , що підтверджується фотокопією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 06 серпня2021 року.

ІНФОРМАЦІЯ_7 від шлюбу у сторін по справі народився син ОСОБА_5 , що підтверджується фотокопією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 06 серпня 2021 року.

Звертаючись до суду із указаним позовом ОСОБА_3 зазначала, що фактичні шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені, окреме проживання та відсутність спілкування свідчить про неможливість збереження шлюбу.

Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 01 травня 2024 року за заявою відповідача сторонам надано час на примирення строком на один місяць.

Після спливу наданого строку ОСОБА_3 просила розглянути її позов та розірвати шлюб сторін.

Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина 1 статті 24 СК України).

Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з частиною 2 статті 104, частиною 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.

За змістом частини 3 статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до частини 1 статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рішення суду у справі про розірвання шлюбу повинно відповідати вимогам статті 215 ЦПК України. У ньому, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС.

Встановивши, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сторони не мають наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, збереження шлюбу суперечать інтересам як позивача, так і відповідача, суд першої інстанції, ураховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України), дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував волю відповідача на розірвання шлюбу, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки суд за заявою відповідача надавав сторонам час на примирення, проте сторони не досягли примирення та позивач наполягала на розірванні шлюбу.

Аргументи скарги про неналежне повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи не є прийнятними з огляду на таке.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (частини 1, 2 та 5 статті 12 ЦПК України).

Суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно (частини 1, 2, 4 та 5 статті 128 ЦПК України).

Відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Матеріали справи свідчать про те, що 17 червня 2024 року ухвалою суду першої інстанції було поновлено провадження у справі та призначено справу до розгляду на 02 липня 2024 року на 13.00 год.

Судом першої інстанції на виконання вимог процесуального законодавства щодо повідомлення сторін про розгляд справи, зокрема, відповідача повідомлено повісткою через засобу поштового зв`язку за адресою, що зазначена в матеріалах справи.

Між тим судова повістка про виклик в судове засідання, призначене на 02 липня 2024 року, яка направлялася на адресу відповідача, повернулася до суду з відміткою пошти «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 34).

Довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки

Відповідно до пункту 3 частини 7 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Зазначене узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17.

Отже, наведені доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є безпідставними

За наведеного колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Згідно із підпунктом "в" пунктом 4 частини 1 статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається крім іншого, і з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Таким чином, встановлено дискреційне повноваження суду зазначити в резолютивній частині судового рішення про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції. Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови у позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частини 1, 2 статті 141 ЦПК України).

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, то судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи судом апеляційної інстанції, покладаються на відповідача ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діяла його представниця ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 02 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: Т.М. Базовкіна

Т.В. Крамаренко

Повний текст постанови складено 22 жовтня 2024 року