Справа № 643/7367/21
Провадження № 2-о/643/175/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2024 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Поліщук Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Костенюк А.В.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

представника заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Московського районного суду м. Харкова заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Харківська міська рада, Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Феденко Марина Володимирівна, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

26.04.2021 ОСОБА_1 звернулася до Московського районного суду м. Харкова із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: Харківська міська рада, Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Феденко М.В.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 29.04.2021 прийнято заяву до розгляду, призначено судове засідання.

Відповідно до розпорядження Верховного Суду від 08.03.2022 року №2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», змінено територіальну підсудність Московського районного суду м. Харкова на Октябрський районний суд м. Полтави.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.04.2023 зазначену справу передано у провадження судді Бугрія В.М.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 25.04.2023 справу прийнято до провадження та призначено судове засідання.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 08.11.2023 передано на розгляд до Московського районного суду м. Харкова за підсудністю.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2024 вищевказану цивільну справу передано в провадження суді Московського районного суду м. Харкова Поліщук Т.В.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 14.03.2024 прийнято заяву до провадження та призначено судове засідання.

Представник заявника ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала подане нею клопотання про витребування доказів, а саме: витребування у Четвертого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відомості та копії документів на підтвердження того, чи перебували (не перебували) ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в зареєстрованому шлюбу з будь-якими особами в період з січня 1996 року по 16.09.2020.

Заявник ОСОБА_1 підтримала позицію свого представника.

Представник заінтересованої особи Харківської міської ради Кукуєва В.І. щодо заявленого клопотання про витребування доказів покладалась на розсуд суду та прохала задовольнити подане нею клопотання про залишення заяви без розгляду та прохала залишити заяву без розгляду, посилаючись на те, що встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, в даному випадку, тягне за собою не тільки вирішення питання встановлення спорідненості між фізичними особами, але й поширюється на правовідносини, що пов`язані зі спадкуванням, що в свою чергу свідчить про наявність спору про право та неможливість вирішення даної справи у порядку окремого провадження.

В свою чергу представник заявника ОСОБА_2 заперечувала щодо залишення заяви без розгляду, посилаючись на те, що таке клопотання заявлено вперше хоча справа тривалий час перебуває у провадженні суду.

Заявник ОСОБА_1 в повному обсязі підтримала позицію свого представника.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_3 зазначила, що позиція щодо наявності спору про право була викладене у відзиві на позовну заяву, який був направлений на адресу заявниці та нею отриманий.

Вислухавши учасників справи, дослідивши поданні клопотання та матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подано в строк, зазначений в ч. 2 та ч. 3 ст. 83 ЦПК України, тобто позивачем - разом з поданням позовної заяви.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 84 ЦПК України у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено, зокрема, який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ; вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що клопотання заявника про витребування доказів не підлягає задоволенню, оскільки заявником не зазначені обставини, які можуть підтвердити ці докази або аргументи, які вони можуть спростувати.

Також, представником заявника не надано суду посилань на докази того, що заявником вживалися заходи для отримання доказів, проте безуспішно, в зв`язку з чим подається клопотання про витребування доказів, яке повинно відповідати вимогам ч. 2 ст. 84 ЦПК України.

Витребування доказів судом має бути застосовано як виключення, а не як правило.

Суд звертає увагу на порушення представником заявника подання клопотання про витребування доказів, так як відповідно до ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати клопотання про витребування доказів разом з поданням позовної заяви.

Аналізуючи наведене, суд дійшов висновку, що клопотання про витребування доказів не підлягає задоволенню, оскільки до клопотання про витребування доказів, не долучені відомості про неможливість отримання таких доказів самостійно, а тому у задоволенні клопотання про витребування доказів слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Окреме провадження - це самостійний вид цивільного судочинства, в якому відсутній спір про право.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану.

При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

Встановлення факту, що має юридичне значення, в окремому провадженні можливе при умові, що факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Пленум Верховного Суду України у п. 1 постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, роз`яснив, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п. 3 цієї Постанови у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

З огляду на викладене, слід дійти висновку про те, що визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є зміст суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Отже, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з положеннями ч.1, 2, 3 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

Статтею 338 ЦПК України передбачено, що суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 10Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Частиною 1 ст. 60Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Зі змісту заяви про встановлення факту родинних відносин слідує, що встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідне заявнику для виникнення у неї права на спадкування майна після ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , що складається з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Харківська міська рада заперечує проти заявлених ОСОБА_1 вимог та не визнає за нею право на спадкування після смерті ОСОБА_4 .

Оскільки з моменту смерті ОСОБА_4 до звернення ОСОБА_1 до суду з цією заявою сплинуло більше одного року, з урахуванням обов`язку Харківської міської ради звернутися до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою у відповідно до вимог ст.1277 ЦК України, суд вважає, що між Харківською міською радою та заявником наявний спір про право.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Згідно з ч. 4 ст. 315 ЦПК України, якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи суддя залишає заяву без розгляду.

Отже, суд вважає, що заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Харківська міська рада, Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Феденко М.В., про встановлення факту, що має юридичне значення, слід залишити без розгляду, роз`яснивши заявниці, що вона вправі звернутися до суду із позовом у порядку позовного провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 76, 83-84, 294, 315, 353 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволені клопотання представник заявника ОСОБА_2 про витребування доказів - відмовити.

Клопотання представника заінтересованої особи Харківської міської ради Кукуєвої В.І. про залишення заяви без розгляду задовольнити.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Харківська міська рада, Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Феденко Марина Володимирівна, про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без розгляду.

Роз`яснити заявниці, що вона має право подати позов на загальних підставах.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст ухвали складено 08.07.2024.

Суддя Т.В. Поліщук