справа №176/739/24
провадження №2-о/176/30/24
РІШЕННЯ

Іменем України

24 травня 2024 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді Павловської І.А.,

за участю секретаря Ніколенко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовті Води цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: орган місцевого самоврядування в особі Жовтоводської міської ради, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_1 звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із заявою, де просить встановити факт її постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю не менш п`яти років на час відкриття спадщини, починаючи з грудня 2017 року, за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги заявниця обґрунтовує тим, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Жовті Води Дніпропетровської області.

Зазначає, що її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Окрім того, вказує, що 30 березня 1990 року її мати уклала шлюб з ОСОБА_5 та змінила прізвище на « ОСОБА_6 ».

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла рідна тітка заявниці по лінії матері ОСОБА_7 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала її чоловіку ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заявниця зауважує, що після смерті ОСОБА_8 спадщину прийняла його жінка ОСОБА_2 , яка на день смерті була зареєстрована та постійно проживала з ним за вказаною адресою та вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки не заявила про відмову від неї, однак за життя не оформила спадкові права.

Заявниця зазначає, що із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини у передбачений законом шестимісячний строк вона не зверталась, оскільки на момент відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_2 вони вели спільне господарство, заявниця доглядала за нею, оскільки у зв`язку з похилим віком тітка потребувала допомоги та піклування, а після смерті останньої заявниця займалася її похованням, а тому вважає себе такою, що фактично прийняла спадщину, оскільки від спадщини не відмовлялася.

Наголошує на тому, що, будучи єдиним спадкоємцем, який міг би прийняти спадщину вона звернулась до державного нотаріуса Жовтоводської державної нотаріальної контори Водолазької Т.Ф. з питанням отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, однак отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не була зареєстрована разом зі спадкодавцем за однією адресою на час відкриття спадщини і не подавала заяву до

нотаріуса про прийняття спадщини в передбачений законом шестимісячний строк. Отже, встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідно їй для подальшого проведення нотаріальних дій та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, що змусило її звернутись до суду.

Ухвалою судді від 18 березня 2024 року відкрито провадження по справі.

У судове засідання заявниця не з`явилась. При цьому, ОСОБА_1 надала клопотання, в якому просить розглянути справу за її відсутності. Свою заяву підтримує у повному обсязі та просить задовольнити.

Від представника заінтересованої особи також надійшла заява про розгляд справи без його участі. Щодо задоволення заяви не заперечують.

Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Так, згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_9 є ОСОБА_3 та ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_1 від 05 березня 1969 року (а.с. 9).

21 липня 1990 року ОСОБА_9 уклала шлюб з ОСОБА_11 та змінила прізвище на « ОСОБА_12 », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу виданим Відділом РАЦС Жовтоводського міськвиконкому, актовий запис №341 (а.с. 8).

30 березня 1990 року мати заявниці повторно уклала шлюб з ОСОБА_5 та змінила прізвище на « ОСОБА_6 », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_2 (а.с. 11).

06 вересня 1975 року ОСОБА_13 уклала шлюб з ОСОБА_8 та змінила прізвище на « ОСОБА_14 », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_3 (а.с. 15).

ОСОБА_8 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис про смерть № 505 зроблений Жовтоводським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 18).

За життя ОСОБА_8 належала квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 29 серпня 2011 року (а.с. 16).

Після смерті ОСОБА_8 спадщину прийняла його дружина ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про смерть № 488 зроблений Жовтоводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с. 19).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з довідкою виданою Відділом ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Жовтоводської міської ради №152 від 05 березня 2024 року, громадянка ОСОБА_2 , 1945 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 знята з реєстрації місця проживання 08 серпня 2023 року у зв`язку із смертю. На момент смерті за даною адресою жодної іншої особи не зареєстровано (а.с. 22).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 є рідною тіткою ОСОБА_1 .

Роз`ясненням державного нотаріуса Жовтоводської державної нотаріальної контори Водолазькою Т.Ф. заявниці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ОСОБА_1 не була зареєстрована разом зі спадкодавцем за однією адресою на час відкриття спадщини і не подавала заяву до нотаріуса про прийняття спадщини в передбачений законом шестимісячний строк (а.с. 23).

На підставі ч.ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно із актом про проживання від 13 березня 2024 року, який підписали сусіди ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які проживають по АДРЕСА_2 , останні підтверджують факт постійного проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , разом із ОСОБА_2 у період з грудня 2017 року по день смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 24).

Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Метою звернення заявника до суду є встановлення факту її постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

У своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів».

Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року.

В судовому засіданні встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявниці зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна її майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом, як спадкоємцем за законом першої черги.

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно роз`яснень викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, в силу вимог ч. 1 ст. 1299 ЦК України спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявнику необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так як такі документи у заявниці відсутні, то вона звернулась до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, маючи за мету оформлення та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину.

Згідно положень ч. 2 ст. 1120 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Таким чином, оскільки заявниця, як спадкоємець за законом постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців з часу відкриття спадщини не заявила про свою відмову від спадщини, то вона вважається такою, що прийняла спадщину.

В судовому засіданні з письмових доказів встановлено, що ОСОБА_1 на час відкриття спадщини постійно спільно проживала разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю не менше п`яти років на час відкриття спадщини, починаючи з грудня 2017 року та по день її смерті, однак факт такого проживання може бути встановлений виключно в судовому порядку, що зокрема підтверджено роз`ясненням нотаріуса.

Метою встановлення факту спільного проживання заявниці зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява ОСОБА_1 обґрунтована, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 12, 13, 258-259, 264, 265, 268, 315, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: орган місцевого самоврядування в особі Жовтоводської міської ради, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, задовольнити.

Встановити факт постійного проживання спадкоємця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю не меньше, як п`ять років до часу відкриття спадщини, починаючи з грудня 2017 року та по день її смерті, за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області Інна ПАВЛОВСЬКА