Справа № 509/5697/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року. Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :

судді Гандзій Д.М.

при секретарі Задеряка Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ :

30 вересня 2024 року, ОСОБА_1 звернулася до суду з названим позовом, в якому просила суд, розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 27.08.2022 р. Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (актовий запис № 1906), від якого сторони не мають дітей, посилаючись на те, що сімейне життя між подружжям не склалось через суперечки, сварки, різні характери та погляди на сімейне життя, моральні та духовні цінності, наслідком чого стали непорозуміння по всім життєвим питанням, зокрема щодо сімейних відносин, ведення спільного господарства, втрати довіри, почуття любові один до одного, що призвело до негативного ставлення один до одного, подружні відносини і шлюбні стосунки між ними фактично припинились, сторони не проживають разом і не ведуть спільного господарства з вересня 2024 р., а тому вважає, що шлюб сторін носить формальний характер, подальше збереження шлюбу і примирення між ними неможливе, а розірвання шлюбу буде відповідати її свободам та інтересам.

Ухвалою суду від 01.10.2024 р. був прийнятий до розгляду даний позов з відкриттям провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 8).

17.10.2024 р. на електронну адресу суду, від представника відповідача надійшла заява з проханням про надання строку на примирення подружжю, терміном 2 місяці з підстав намагання відповідачем ОСОБА_2 зберегти сім?ю з позивачкою з посиланням на короткочасність тимчасового розладу в сім?ї, який останній бажає виправити та у зв?язку з цим, зупиненням провадження по справі (а.с. 17-19).

17.10.2024 р. на електронну адресу суду від позивачки надійшла відповідь на клопотання відповідача з копіями його листування, образливого змісту на її адресу, в якому ОСОБА_1 категорично заперечувала проти надання їм з відповідачем строку на примирення, вказуючи, що 10.08.2024 р., відповідач, перебуваючи у стадії алкогольного сп?яніння виставив її особисті речі, документи та прикраси на подвір?я будинку, в якому вони спільно проживали, одночасно надіславши на її мобільний телефон повідомлення, які ображують її часть та гідність напередодні її дня народження, тим самим вигнавши її з будинку, внаслідок чого, вона була вимушена переїхати жити до своєї подруги. Крім цього, вказує, що відповідач влаштував сварку на її робочому місці, осоромивши її перед колегами, а тому будь-яке примирення між ними неможливе через те, що їхні з чоловіком неодноразові конфлікти закінчувались бійками, що вона розцінює як домашнє насильство, що виключає подальше спільне проживання з відповідачем, а тому наполягає на розірванні шлюбу та задоволенні позову, який вона просила розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с. 11-16).

Дослідивши заву відповідача про надання строку на примирення подружжя, а також письмовій відповіді позивачки на вказану заяву, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України - провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ч. 5 ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов?язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв?язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно із ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Суд наголошує, що системний аналіз норм СК України вказує на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з?ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Отже, надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов?язком.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 442/6319/16-ц (постанова від 30.05.2019 р.).

Беручи до уваги категоричне заперечення позивачки щодо надання строку на примирення подружжю, факт відсутності у подружжя дітей, а також враховуючи протиправну поведінку і образи відповідача по відношенню до своєї дружини (позивачки), про які останньою було вказано у її письмовій відповіді на заяву відповідача про надання їм строку на примирення, що не було спростовано відповідачем, на думку суду, заява останнього про надання строку на примирення з позивачкою є необґрунтованою та такою що не підлягає задоволенню.

При цьому, суд звертає увагу, що поняття «моральні засади суспільства» діючим законодавством не визначено, а тому при вирішення питання чи не буде надання часу на примирення суперечити моральним засадам суспільства суд застосовує положення ст. 24 СК України, яке закріплює вільну згоду жінки та чоловіка на шлюб та заборону примушування жінки та чоловіка до шлюбу.

Отже, при категоричній незгоді позивачки ОСОБА_1 на примирення з чоловіком ОСОБА_2 , суд вважає що надання такого строку на примирення подружжю Судакових буде прямо суперечити ст. 24 СК України, моральним засадам суспільства і буде зазіханням на свободу та інтереси позивачки, яка у своєму позові та відповіді на заяву відповідача наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем.

Керуючись ст.ст. 11,24,55,56 СК України, ст.ст. 258,259,260,268,353,354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про надання строку для примирення сторін відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються в апеляційну скаргу на рішення суду.

Повний текст ухвали складено 21.10.2024 року.

Суддя Гандзій Д.М.