Справа № 496/303/24
Провадження № 2/496/1283/24
10 жовтня 2024 року м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - Пасечник М.Л.
за участю секретаря - Черних Т.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс») - адвокат Руденко К.В., звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за договором №3026051 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 29.06.2022 року у розмірі 80 018 грн. та судові витрати у розмірі 7684 грн.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, але через підсистему «Електронний суд» надіслав клопотання, в якому просив розгляд справи здійснити за його відсутності, не заперечував проти винесення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки суд не повідомила. Клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача до суду не надходило. Відзив на позовну заяву не надала.
Згідно з положеннями ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Отже, враховуючи згоду представника позивача на проведення заочного розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, належне повідомлення відповідача, яка причини неявки не повідомила, суд доходить висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Судом, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 29.06.2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір №3026051 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (далі-договір), пунктом 1.2. якого передбачено, що на умовах, встановлених договором, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором Т076.
Сторони погодили наступні умови договору: тип кредиту - кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає 10 000 грн. Строк кредиту - 360 днів. Періодичні платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується в межах всього кредиту, вказаного в п. 1.3. договору; знижена процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується на таких умовах. Якщо клієнт до 29.07.2022 року (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Клієнт як учасник програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, у зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання Клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 81 640 грн. (п.п. 1.2., 1.3., 1.4., 1.6. договору).
Товариства надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки Клієнта, реквізити якої надані Клієнтом Товариству з метою отримання кредиту (п.2.1. договору).
Дата надання кредиту: 29.06.2022 року або 30.06.2022 року (п.2.2. договору).
Додатком №1 до договору є таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, з якою ОСОБА_1 була ознайомлена та підписана електронним підписом одноразовим ідентифікатором Т076.
29.06.2022 року ОСОБА_1 була ознайомлена з паспортом споживчого кредиту, в якому містяться основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, що підтверджується його підписанням електронним підписом одноразовим ідентифікатором Т076.
Додатком до договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна», які опубліковані на сайті Товариства.
З листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №3625 від 30.11.2023 року, адресованому ТОВ «Лінеура Україна» вбачається, що 29.06.2022 року о 21:32 год. грошові кошти у сумі 10 000 грн. були перераховані на банківську карту № НОМЕР_1 .
Станом на 28.06.2023 року заборгованість ОСОБА_1 за договором №3026051 становить 80 018 грн., з яких: 10 000 грн. - заборгованість за кредитом; 70 018 грн. - заборгованість за нарахованими процентами, що відображено у розрахунку заборгованості.
28.06.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» (Кредитор) та ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» (Новий Кредитор) було укладено договір відступлення прав вимоги №28/06/23, пунктом 1.1. якого передбачено, що на умовах встановлених договором, Кредитор передає (відступає) Новому Кредитору за плату, а Новий Кредитор приймає належні Кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між Кредитором і боржниками (портфель заборгованості).
Додатком №1 до договору відступлення прав вимоги №28/06/23 є реєстр боржників.
Додатком №2 до договору відступлення прав вимоги №28/06/23 є акт приймання-передачі реєстру боржників.
Додатком №3 до договору відступлення прав вимоги №28/06/23 є акт приймання-передачі документації боржників.
Додатком №4 до договору відступлення прав вимоги №28/06/23 є реєстр боржників з інформаційно-телекомунікаційної систем.
28.06.2023 року ТОВ «Лінеура Україна» (Кредитор) та ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» (Новий Кредитор) підписали акт приймання-передачі реєстру боржників від 28.06.2023 року до договору відступлення прав вимоги №28/06/23 від 28.06.2023 року.
28.06.2023 року ТОВ «Лінеура Україна» (Кредитор) та ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» (Новий Кредитор) підписали акт приймання-передачі документації боржників.
Відповідно до витягу з реєстру боржників від 28.06.2023 року до договору відступлення прав вимоги №28/06/23 від 28.06.2023 року, ТОВ «Лінеура Україна» відступило, а ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» набуло права вимоги заборгованості до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №3026051, сума заборгованості - 80 018 грн.
28.06.2023 року ТОВ «ФК «Укрглобал- Фінанс» сплатило на рахунок ТОВ «Лінеура Україна» грошові кошти у сумі 937 477,96 грн., призначення платежу: згідно договору про відступлення права вимоги №28/06/2023 від 28.06.2023 року, що підтверджується платіжною інструкцією №110 від 28.06.2023 року.
03.07.2023 року між ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було укладено договір №03/07/2023 про надання юридичних послуг.
ОСОБА_2 має свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, видане 23.10.2018 року.
03.10.2023 року між ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» та ФОП ОСОБА_3 було підписано акт приймання-передачі надання послуг №18 до договору №03/07/2023 про надання юридичних послуг від 03.07.2023 року, відповідно до якого вартість наданих послуг адвоката з підготовки позовних заяв про стягнення заборгованості за боржниками ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» згідно реєстру №1 від 03.10.2023 року становить 55 000 грн.
Відповідно до витягу з реєстру №1 від 03.10.2023 року до акта приймання-передачі наданих послуг №18 до договору №03/07/2023 про надання юридичних послуг від 03.07.2023 року, вартість послуг адвоката з підготовки позовної заяви про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за договором №3026051 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 24.06.2023 року та клопотання про витребування доказів становить 5000 грн.
27.11.2023 року ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» перерахувало на рахунок ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 55 000 грн., призначення платежу: оплата за надання юридичних послуг до договору №03/07/2023 від 03.07.2023 року згідно акта №18 від 03.10.2023 року, що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №319.
З виписки про рух коштів по картці ОСОБА_1 № НОМЕР_2 , виданої АТ «Універсал Банк» за період з 29.06.2022 року по 04.07.2022 року, вбачається, що 29.06.2022 року о 21:32 год. на вказану карту надійшли грошові кошти у сумі 10 000 грн. При цьому, у виписці зазначено, що кредитний ліміт станом на 18.09.2024 року становить 0,00 грн., заборгованість станом на 18.09.2024 року - 0,00 грн.; сума витрат за період - 26 481,99 грн.; сума зарахувань за період - 26 481,99 грн.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. (ч.1, ч.3 ст. 509 ЦК України).
У п.5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частиною 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Відповідно до ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч.7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті (ч.8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Аналізуючи положення вищевказаного законодавства вбачається, що договір №3026051 від 29.06.2022 року було укладено в електронному вигляді через інформаційно-телекомунікаційну систему позивача за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним Законом України «Про електронну комерцію».
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Положеннями ч.2 ст. 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Частиною 1 ст. 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1 ст. 1055 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч.ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).
Відповідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов.
Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Згідно з Переліком типових документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 №578/5 до первинних документів, які фіксують факт виконання операції та служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і у податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок.
Відповідно до п.п. 62, 63 Розділу 4 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 року №75 (далі-Положення), виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку.
Отже, виписка з рахунку особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі № 200/5647/18, від 25.05.2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 26.05.2021 року у справі № 204/2972/20, від 13.10.2021 року у справі № 209/3046/20, від 01.06.2022 року у справі № 175/35/16-ц.
Пункт 51 Розділу 3 Положення встановлює, що первинні документи в паперовій/електронній формі повинні мати такі обов`язкові реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи, який/яка склав/склала документ/від імені якого/якої складений документ; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру; 5) посади осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення; 6) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції. Залежно від характеру операції та технології оброблення облікової інформації до первинних документів можуть уключатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції). Банк має право самостійно визначати інші додаткові реквізити первинних документів у паперовій/електронній формі.
Також п. 52 Розділу 3 Положення вказує, що первинні документи, які не містять обов`язкових реквізитів, є недійсними і не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку, а унесення виправлень до первинних документів не допускається (п.53 Розділу 3 Положення).
Банківська виписка має статус первинного документу. Розрахунок заборгованості, відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» є лише похідним від первинної бухгалтерської документації та може містити відомості про господарську операцію. Проте, саме банківська виписка за картковими рахунками може бути належним доказом щодо заборгованості за кредитним договором, що споживач користувався кредитною карткою, ним вносились кошти на погашення заборгованості, або ні.
Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи № 342/180/17 у постанові від 03.07.2019 року зауважила, що розрахунок кредитної заборгованості, не підтверджує умови кредитування та суму заборгованості за кредитом, оскільки зазначений доказ не є підтвердженням виконаних позивачем банківських операцій та повністю залежить від волевиявлення банку.
На підтвердження наявності у ОСОБА_1 заборгованості за договором №3026051 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 29.06.2022 року, представник позивача надав відповідний розрахунок заборгованості.
Проте, розрахунок заборгованості, на який посилається представник позивача, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані представником позивача в позовній заяві, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежать від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), а отже не є належним доказом існування боргу.
Водночас, на виконання ухвали суду від 17.07.2024 року про витребування доказів, АТ «Універсал Банк» надіслало на адресу суду лист №БТ/5502 від 18.09.2024 року, в якому зазначено, що платіжну картку № НОМЕР_2 було емітовано Банком на ім`я ОСОБА_1 .
Крім того, додатком до листа є виписка про рух коштів по картці ОСОБА_1 № НОМЕР_2 , з якої вбачається, що 29.06.2022 року о 21:32 год. на вказану карту надійшли грошові кошти у сумі 10 000 грн.
Поряд з цим, у виписці містяться відомості про те, що кредитний ліміт станом на 18.09.2024 року становить 0,00 грн., заборгованість станом на 18.09.2024 року - 0,00 грн.; сума витрат за період - 26 481,99 грн.; сума зарахувань за період - 26 481,99 грн.
Враховуючи відомості, наявні у виписці про рух коштів по картці №НОМЕР_2 , можливо стверджувати, що у ОСОБА_1 відсутня заборгованості перед ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» за договором №3026051 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 29.06.2022 року.
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 29.03.2024 року по справі № 336/1265/21 висловив позицію, що саме за випискою про рух коштів можна чітко визначити розмір неповернутого кредиту, відслідкувавши витрати відповідача та вкладені на картрахунок кошти.
Суд вважає, що наданий представником позивача розрахунок заборгованості спростований випискою про рух коштів по картці №НОМЕР_2 , оскільки встановлено, що у ОСОБА_1 відсутня заборгованості по вказаній картці.
Суд акцентує увагу, що саме картка №НОМЕР_2 була зазначена у договорі №3026051 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 29.06.2022 року та саме на неї надійшли грошові кошти у сумі 10 000 грн. на підставі укладеного договору.
Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 належним чином і в повному обсязі виконала зобов`язання, які виникли на підставі укладеного договору №3026051 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 29.06.2022 року. Відомості, наявні у виписці про рух коштів по картці №НОМЕР_2 щодо відсутності у ОСОБА_1 заборгованості, жодним чином не спростовані представником позивача.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданої відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У постанові Верховного Суду від 13.05.2020 року у справі № 219/1704/17 вказано, що за загальним правилом тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову, покладається на позивача.
Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи викладене, у задоволенні позову ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості слід відмовити за необґрунтованістю.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на те, що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» про стягнення заборгованості, судові витрати слід залишити за позивачем.
Керуючись ст.ст. 207, 509, 525, 526, 626, 628, 629, 634, 638, 1048, 1049, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 133, 137, 141, 258-259, 263-265, 272, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -
Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без задоволення.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя М.Л. Пасечник