КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 755/1534/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Музичко С.Г., Сушко Л.П.

розглянувши упорядку письмового провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою представника товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 01 квітня 2024 року, ухваленого під головуванням судді Арапіної Н.Є.,-

встановив:

У січні 2024 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулось до суду із названим позовом.

ТОВ «Укр Кредит Фінанс» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 89 000 грн 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 порушено умови кредитного договору, у зв`язку із чим виникла заборгованість у розмірі 89 000 грн 00 коп. станом на 29 грудня 2023 року.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 01 квітня 2024 року названий позов задоволено частково.

Стягнутоіз ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «УкрКредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором у розмірі 25 810грн 00 коп., яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 17 800 грн 00 коп. та заборгованості відсотками у розмірі 8 010 грн 00 коп. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 702 грн 43 коп.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Укр Кредит Фінанс» просить рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за нарахованими відсотками скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за нарахованими відсотками у розмірі 71 200 грн 00 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи частково позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за нарахованими відсотками, суд першої інстанції виходив із умов кредитного договору, за яким позичальник мав сплачувати відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 17 800 грн 00 коп. протягом 14 днів у розмірі 2, 5 % на день.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що 17 листопада 2022 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладено електронний кредитний договір № 1114-2180, згідно з яким відповідач отримала кредит у розмірі 17 800 грн 00 коп., строк кредитування 300 днів, базовий період - 18 днів, процентна ставка стандартна - 3, 00 %; процентна ставка знижена - 2, 50 %.

ОСОБА_1 належним чином не виконала умов договору, внаслідок чого утворилася заборгованість.

Станом на 29 грудня2023 року загальна сума заборгованості становить 176 398грн 00 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 17 800 грн 00 коп.; заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 158 598грн 00 коп.

Звертаючись до суду із позовною заявою, ТОВ «Укр Кредит Фінанс»зазначило, що кредитодавцем прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг. Товариство просило стягнути із ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 89 000 грн 00 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 17 800 грн 00 коп.; заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 71 200грн 00 коп.

Обґрунтовуючи поданий позов, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» зазначило, що ОСОБА_1 не виконала взяті на себе зобов`язання за умовами укладеного кредитного договору № 1114-2180. Між сторонами кредитні відносини оформлені в четвертий раз, попередні кредитні зобов`язання ОСОБА_1 виконані в повному обсязі, що свідчить про обізнаність відповідача з процедурою оформлення та виконання кредитних договорів.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконанням зобов'язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата процентів за користування ним у строки, у розмірі та валюті, як це було визначено кредитним договором.

Згідно ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно із п. 6 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до ч. 3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» ).

Згідно із ч. 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» , вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Верховний Суд у постанові від 23 березня 2020 року по справі № 404/502/18 зробив висновок, що: будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, 17 листопада 2022 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1114-2180у формі електронного документу, який було підписано з використанням одноразового ідентифікатора (одноразового паролю) А293.

При укладенні вказаного кредитного договору ОСОБА_1 повідомлено про загальні витрати, які будуть понесені у разі отримання кредиту та щодо розміру відсотків, які відповідач зобов`язана буде повернути.

Так, паспорт споживчого кредиту надається позичальнику до укладення кредитного договору з метою повідомлення про умови надання кредиту. Уразі непогодження позичальника із викладеними у ньому умовами, останній має право відмовитися від отримання відповідної фінансової послуги.

На момент укладення кредитного договору ОСОБА_1 не зверталась до позивача із заявою про надання роз`яснень незрозумілих їй умов договору, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, тим самим фактично погодилась зі всіма умовами такого договору.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не скористалась своїм гарантованим правом(п. 6.9кредитного договору) на відмову від договору протягом чотирнадцяти днів з дня його укладення.

На підставі укладеного кредитного договору №1114-2180 ОСОБА_1 отриманокредит шляхом перерахування на її банківський рахунок (банківська картка) грошових коштів у розмірі 17 800грн 00 коп.зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 3,00% (стандартна процентна ставка), 2, 50% (знижена процентна ставка), строком на 300 календарних днів.

Без реєстрації на сайті товариства та заповнення форми, отримання смс-повідомлення, а також без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, кредитний договір між позивачем та ТОВ «Укр Кредит Фінанс» не був би укладений.

Відтак, підписавши електронний кредитнийдоговір, ОСОБА_1 добровільно погодилась на визначені у ньому умови кредитування, взяла на себе відповідні зобов`язання.

Так, у постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі за № 910/9072/17 зроблено висновок про те, що за приписами ст. ст. 509, 598, 599, 631 ЦК України закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки згідно із ст. 599 ЦК України такою підставою є виконання, проведене належним чином. Тобто, кредитний договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, тому кінцева дата строку кредиту - є лише датою повернення кредиту, а не датою закінчення строку дії кредитного договору.

За вказаним кредитним договором строк кредитування становить 300 днів, базовий період - 18 днів, процентна ставка стандартна - 3, 00 %; процентна ставка знижена - 2, 50 %.

Відповідно до п. 4.6 кредитного договору, умовами кредитного договору передбачена стандартна процентна ставка 3 % за кожен день користування кредитом та застосовується протягом всього строку дії договору, за виключенням строку використання права користування кредитом за зниженою, та/або пільговою процентною ставкою.

Пільгова процентна ставка 2,5 % в день застосовується протягом першого базового періоду та надається кредитодавцем виключно як знижка на користування кредитом та є заохоченням позичальника спробувати скористатися послугами кредитодавця.

Згідно до п. 4.4 договору базовий період складає 18 календарних днів. Перебіг першого базового періоду починається з дати надання/видачі кредиту та закінчується в дату останнього календарного дня першого базового періоду. Перебіг кожного наступного базового періоду починається з наступної дати за датою закінчення попереднього базового періоду, крім випадку: якщо позичальник у поточному базовому періоді має заборгованість зі сплати процентів і здійснив повне погашення цієї заборгованості, в дату погашення вказаної заборгованості перебіг поточного базового періоду припиняється достроково та з наступного календарного дня починається перебіг наступного базового періоду. Перебіг останнього базового періоду закінчується в останній день строку дії цього договору.

За п. 4.8 договору, строк кредитування становить 300 днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту - 13 вересня 2023 року. Строк договору є рівним строку кредитування. В частині виконання зобов`язань договір діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. Продовження строку кредитування в односторонньому порядку кредитодавцем або позичальником не допускається. Продовження строку кредитування є можливим виключно за взаємною згодою сторін в процесі реструктуризації кредитних зобов`язань позичальника.

Тобто сторони, користуючись принципом свободи договору, погодили, що в період дії базового періоду позичальник сплачує 2, 5 % процентів за кожен день користування кредитом (за умови дотримання клієнтом усіх умов відповідної програми лояльності). Ці проценти є платою за правомірне (договірне) користування кредитом і нараховуються на підставі ст. 1048 ЦК України.

Стандартна процентна ставка становить 3, 0 % за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання права користування кредитом за зниженою та/або пільговою ставкою). Вказані проценти є платою за користування кредитом (окрім пільгового періоду) і нараховуються на підставі ст. 1048 ЦК України.

Так, застосований кредитором підхід при складанні розрахунку заборгованості нарахування відсотків за користування кредитом не суперечить нормам матеріального права та правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду.

До матеріалів справи позивачем долучено розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором.

Вказаний розрахунок здійснено ТОВ «Укр Кредит Фінанс» з дотриманням умов кредитного договору, підписаного відповідачем.

Розрахунок, наданий позивачем, відповідачем не спростований.

Сторони належним чином узгодили умови та відповідний розмір відсоткової ставки.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає доведеними та обгрунтованими позовні вимоги про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за за простроченими відсотками у розмірі 71 200 грн 00 коп.

Протилежний висновок суду першої інстанції є помилковим.

Відтак, суд першої інстанції не врахував обумовлені сторонами умови кредитного договору щодо встановленого строку кредитування та дійшов помилкового висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором за нарахованим відсотками протягом 14 днів у розмірі 2, 5 % на день.

Рішення суду в частині задоволення вимог про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 01 квітня 2024 року ухвалено з неповним з`ясування обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Оскільки в силу положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому у відповідності до ч. 3 ст. 389 ЦПК України винесена постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

У порядку розподілу судових витрат, за подання позовної заяви підлягає стягненню судовий збір з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» у розмірі 2 422 грн 40 коп.

За подання апеляційної скарги підлягає стягненню судовий збір з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» у розмірі 3 633 грн 60 коп.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 01 квітня 2024 року, в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом у розмірі 8 010 грн 00 коп., скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за зарахованими відсотками за користування кредитом у розмірі 71 200 грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2 422 грн 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс»судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 633 грн 60 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 18 листопада2024року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.Г. Музичко

Л.П. Сушко