ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року

м. Харків

справа № 635/2394/23

провадження № 22-ц/818/2351/24

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.,

суддів: Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.,

учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал»

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши в порядку ст.369 ЦПК України без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» на рішенням Харківського районного суду Харківської області від 26 березня 2024 року, постановлене суддею Пілюгіною О.М.

в с т а н о в и в:

У квітні 2023 року Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» звернулось до суду із позовом, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за заявою - договором про відкриття поточного рахунку на надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-93141847 від 15 червня 2021 року достроково в розмірі 208955,61 гривень.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 31 січня 2024 року замінено позивача Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» у справі № 635/2394/23.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 26 березня 2024 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» суму заборгованості за заявою-договором про відкриття поточного рахунку на надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-93141847 від 15 червня 2021 року в розмірі 35416 (тридцять п`ять тисяч чотириста шістнадцять) гривень 57 копійок. В задоволенні іншої частини позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» суму судового збору в розмірі 2684 гривні 00 копійок. Суму судового збору у розмірі 450 гривень 33 коп. віднести за рахунок позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал».

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Вказує, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що Банк має право вимагати від клієнта дострокового виконання зобов`язань за кредитним договором, включаючи повернення сум кредиту, сплату процентів, пені та інших платежів за кредитом, про що направляє повідомлення. Банк направив клієнту письмову вимогу про сплату заборгованості. Проте відповідач не виконав вимоги, тому Банк вимушений був звернутися до суду. В матеріалах справи наявні докази дотримання банком процедури повідомлення клієнта про дострокове повернення кредиту.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Яресько Т.В просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України- в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем було направлено на адресу відповідача вимогу про сплату простроченої заборгованості, тому суд вважав за необхідне стягнути з відповідача суму простроченої заборгованості за кредитним договором в розмірі 35416,57 гривень станом на 24 січня 2023 року.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Розглядом справи встановлено, що 15 червня 2021 року між АТ «Райффайзен Банк» та відповідачем укладено заяву-договір про відкриття поточного рахунку на надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-93141847.

Відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 164405,92 гривень з метою придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення власних особистих потреб, тобто на споживчі потреби, строком на 60 місяців, з 15 червня 2021 року по визначену графіком дату останнього щомісячного ануїтетного платежу, зі сплатою фіксованої процентної ставки в розмірі 36,90% річних, зі сплатою щомісячного ануїтетного платежу 15 числа кожного календарного місяця згідно графіку.

Також відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту та графік платежів, де відповідач електронним підписом підтвердив свою згоду з вказаними умовами.

АТ «Райффайзен Банк» повністю виконало свої зобов`язання за заявою-договором про відкриття поточного рахунку на надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-93141847 та надало відповідачу кредит на умовах та розмірі, передбачених цим договором, відповідач кредит отримав.

Відповідно до наданого розрахунку станом на 24 січня 2023 року заборгованість відповідача складає 208055,61 гривень з яких: сума заборгованості за кредитом в розмірі 176231,41 гривень; сума заборгованості за відсотками в розмірі 32724,20 гривень.

25 січня 2023 року АТ «Райфайзен Банк» направив на адресу ОСОБА_1 вимогу про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, вимога № 114/5-К-281525 від 25 січня 2023 року а саме про сплату простроченого тіла та відсотків у сумі 35416,57 гривень.

20 жовтня 2023 року між АТ «Райфайзен Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія» Кредит Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги №114/2-64, відповідно умов якого ТОВ «ФК Кредит Капітал» отримало право вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за договором №014-RO-82-93141847.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У матеріалах справи наявний витяг з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 114/2-64 від 20.10.2023.

Таким чином, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» є правонаступником кредитодавця АТ «Райфайзен Банк» за кредитним договором № 014-RO-82-93141847 від 15.06.2021, укладеного з ОСОБА_1 .

Звертаючись до суду із позовом, Банк наголошував, що відповідач не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, тому позивач вважав за необхідне достроково звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору вимог закону.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту.

Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до п.5 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Статтями 7 та 8 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що продавець (виконавець, постачальник) товарів, робіт, послуг в електронній комерції під час своєї діяльності та у разі поширення комерційного електронного повідомлення зобов`язаний забезпечити прямий, простий, стабільний доступ інших учасників відносин у сфері електронної комерції до інформації про себе, визначену законодавством, а покупець, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення.

Згідно зі ст.10 Закону України «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).

Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначений Порядок укладення електронного договору.

Відповідно до ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Частиною 6 цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 даного Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

15.06.2021 року ОСОБА_1 підписав договір анкету про відкриття та надання кредиту готівкою №014-RO-82-93141847.

В підписаній анкеті сторони передбачили всі істотні умови кредитного договору.

Термін (дата) повернення кредиту і сплата відсотків за користування кредитом 60 місяців, з 15.06.2021 (п.1.2.2. Договору).

Згідно з п. 1.2.3 Договору розмір процентної ставки складає 0,01% річних, з 16.08.2021 процентна ставка за кредитом встановлюється в розмірі 36,90% .

З пункту 1.4. вбачається, що у разі настання передбачених підпунктом 3.6.2 пункту 3.6 статті 3 розділу 6 правил обставин дефолту, банк має право відмовити клієнту в наданні кредиту (з припиненням зобов`язань банка надати кредит)та/або вимагати дострокового виконання клієнтом зобов`язань за кредитом, включаючи суму кредиту, сплату процентів, пені та інших платежів за кредитом, про що направляє клієнту письмове повідомлення. На письмову вимогу Банка, клієнт зобов`язаний здійснити дострокове погашення заборгованості за кредитом у відповідності до умов, зазначених у письмовому Банка. У разі невиконання цієї вимоги, Банк має право пред`явити вимогу поручителям та або вжити заходи для стягнення заборгованості клієнта за кредитом, які не суперечать законодавству.

Також ОСОБА_1 15.06.2021 року підписав паспорт споживчого кредиту, зі змісту якого убачається ознайомлення останнього із істотними умовами кредитування. Зазначено, що кредит отримано на споживчі цілі.

Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Колегія суддів зазначає, що сторони у п. 1.4 договору чітко визначили порядок дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме Банк зобов`язався направити на адресу боржника повідомлення про дострокове повернення кредиту, і лише невиконання боржником вимоги є підставою вжиття інших заходів, в тому числі і звернення до суду.

25 січня 2023 року АТ «Райфайзен Банк» направив на адресу ОСОБА_1 вимогу про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, № 114/5-К-281525 від 25 січня 2023 року про сплату простроченого тіла та відсотків у сумі 35416,57 гривень.

Таким чином Банк виконав умови договору та направив вимогу лише щодо сплати простроченого тіла кредиту та відсотків у сумі 35416,57 гривень станом на 24.01.2023 року.

Вимоги про дострокове повернення (погашення) заборгованості за кредитним договором у повному обсязі, Банком направлена не була.

Суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача прострочену заборгованість, про стягнення якої заявлено банком у достроковій вимозі.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно вирішив справу на підставі досліджених в судовому засіданні доказів та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог .

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Рішення суду ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.375ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п.п. в п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384,389 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» залишити без задоволення.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 26 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

В.Б. Яцина