Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2/733/392/24
Єдиний унікальний №733/1643/24
Рішення

Іменем України

16 жовтня 2024 року Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі :

головуючого судді Т.В. Карапиш

за участю секретаря О.П. Щур,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Ічня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про визнання права власності на майно в порядку спадкування на земельну ділянку, розташовану в АДРЕСА_1 , надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,1000 га згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯО № 859329, виданого 21 грудня 2012 року на підставі рішення Ічнянської міської ради 20 сесія 6 скликання від 10.09.2012 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 02723, кадастровий номер :01:006:0319 та земельну ділянку, розташовану в АДРЕСА_1 , надану для ведення особистого селянського господарства площею 0,0448 га згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯО № 856735, виданого 21 грудня 2012 року на підставі рішення Ічнянської міської ради 20 сесії 6 скликання від 10.09.2012 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 02724, кадастровий номер :01:006:0320, що належали ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Як спадкоємиця за заповітом, своєчасно прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_2 , але не може її належним чином оформити, оскільки державним нотаріусом Другої бориспільської державної нотаріальної контори постановою від 21.06.2024 року № 912/02-31 їй було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на вказані земельні ділянки, так як державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯО № 856735 та ЯО № 859329 видані 21.12.2022 року, тобто після смерті спадкодавиці, відповідно, за життя вона не отримала вищевказані державні акти і не реєструвала своє право власності на земельні ділянки у встановленому законом порядку. Просить визнати за нею право власності на вищевказане майно в порядку спадкування.

В підготовче судове засідання позивачка не з`явилася, в позовній заяві вказала про розгляд справи без її участі.

Представник відповідача Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі за наявними в матеріалах справи документами та не заперечує проти позову.

Норми ч. 2 ст. 247 ЦПК України вказують, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8,зворот), копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 (а.с. 9) та шлюб (а.с. 9,зворот). Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку, розташовану в АДРЕСА_1 , надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,1000 га згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯО № 859329, виданого 21 грудня 2012 року на підставі рішення Ічнянської міської ради 20 сесія 6 скликання від 10.09.2012 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 02723, кадастровий номер :01:006:0319 та земельну ділянку, розташовану в АДРЕСА_1 , надану для ведення особистого селянського господарства площею 0,0448 га згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯО № 856735, виданого 21 грудня 2012 року на підставі рішення Ічнянської міської ради 20 сесії 6 скликання від 10.09.2012 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 02724, кадастровий номер :01:006:0320, що належали ОСОБА_2 (а.с. 32,33).

23 січня 2010 року ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Кузьміченком А.П., реєстр № 19, яким все своє майно заповіла позивачці доньці ОСОБА_1 (а.с. 47).

Відповідно до копії довідки, виданої Комунальним унітарним підприємством Великоолександрівської сільської ради «Олександрівкажитлобудсервіс» від 14.01.2013 року № 10, ОСОБА_2 була зареєстрована на день смерті в АДРЕСА_2 , з дочкою ОСОБА_4 (а.с. 53).

Відповідно до ст.ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1222 ч.1 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

Згідно ст.ст. 1220-1221, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця.

П. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування" передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Другої бориспільської державної нотаріальної контори Скрипки А. від 21 червня 2024 року № 912/02-31, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на вказані земельні ділянки, так як державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯО № 856735 та ЯО № 859329 видані 21.12.2022 року, тобто після смерті спадкодавиці, відповідно, за життя вона не отримала вищевказані державні акти і не реєструвала своє право власності на земельні ділянки у встановленому законом порядку. У спадкодавця право власності на вказані вище земельні ділянки за життя не виикло, що, в свою чергу, унеможливлює здійснити перехід права (спадщини) від спадкодавця до спадкоємиці (а.с. 128-129).

Відповідно до положень статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно пункту «г» частини першої статті 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом 1 частини третьої статті 152 ЗК України.

ЗК України у редакції, чинній до 01 січня 2013 року, встановлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України.

Зазначений висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 14-652цс18.

Згідно роз`яснень, що містяться у п.п. 3.1, 3.5 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядається судами з урахуванням вимоги закону та роз`яснень, викладених у пунктах 10,11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Суд, враховуючи вищевикладене та те, що існує рішення органу місцевого самоврядування рішення Ічнянської міської ради 20 сесії 6 скликання від 10.09.2012 року про передачу у власність за життя спадкодавиці ОСОБА_2 земельної ділянки, наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,1000 га та земельної ділянки, наданої для ведення особистого селянського господарства площею 0,0448 га, а тому вказані земельні ділянки на підставі виданих державних актів входять до складу спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 .

Положення ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

ОСОБА_1 , як спадкоємиця за заповітом, своєчасно прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_2 , звернувшись із заявою про прийняття спадщини до Другої бориспільської державної нотаріальної контори, що підтверджується копією спадкової справи № 13/2013 (а.с. 40), в той час як спадкоємець, який має право на обов`язкову частку у спадщині чоловік спадкодавиці ОСОБА_2 ОСОБА_5 подав до Другої бориспільської державної нотаріальної контори у встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 на користь доньки ОСОБА_1 , а отже, відмовився від обов`язкової частки у спадщині (а.с. 41).

Крім того, як видно з копії спадкової справи № 13/2013, до Другої бориспільської державної нотаріальної контори 05.04.2013 року із заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець, яка має право на обов`язкову частку у спадщині, звернулася донька спадкодавці ОСОБА_2 ОСОБА_4 (а.с. 43).

Відповідно до частини першої статті 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Рішенням Конституційного Суду України від 11 лютого 2014 року у справі № 1-1/2014 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 1241 ЦК України (справа про право на обов`язкову частку у спадщині повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця) роз`яснено, що зміст поняття «повнолітні непрацездатні діти», що використовується в абзаці першому частини першої статті 1241 ЦК України щодо права на обов`язкову частку у спадщині, ґрунтується на положеннях частини третьої статті 75 СК України, яка відносить до категорії «непрацездатні» інвалідів І, ІІ та ІІІ груп, а також пенсійного законодавства та законів України, які регулюють соціальне страхування і визначають поняття «непрацездатний».

Статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Відповідно до п. 4 Розділу 1 ч. 3 Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов`язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, схвалених Рішенням Науково-експертної ради з питань нотаріату при Міністерстві юстиції України 29.01.2009 року (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у осіб, які не досягли встановленого чинним законодавством пенсійного віку (для жінок досягнення 55 років, для чоловіків - 60 років), але які мають право на отримання пенсії на пільгових підставах, право на обов`язкову частку у спадщині не виникає.

Відповідно до копії пенсійного посвідчення ОСОБА_4 серії НОМЕР_1 , виданого 27.01.2011 року, остання народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 та на момент отримання ОСОБА_4 права на пенсію за віком їй виповнився 51 рік, тоді як на момент смерті її матері ОСОБА_2 їй виповнилося 52 роки (а.с. 44).

Таким чином, ОСОБА_4 не є спадкоємцем відповідно до ст. 1241 ЦК України та не має право на обов`язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_2 .

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачка правомірно набула право власності на вищевказане спадкове майно, в зв`язку з чим за нею слід визнати право власності на дане майно в порядку спадкування.

Керуючись ст. ст. 4,19,76,81, 200, 247, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, ст. ст. 1235, 1268 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності в порядку спадкування на земельну ділянку, розташовану в АДРЕСА_1 , надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,1000 га згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯО № 859329, виданого 21 грудня 2012 року на підставі рішення Ічнянської міської ради 20 сесія 6 скликання від 10.09.2012 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 02723, кадастровий номер :01:006:0319, що належала ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності в порядку спадкування на земельну ділянку, розташовану в АДРЕСА_1 , надану для ведення особистого селянського господарства площею 0,0448 га згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯО № 856735, виданого 21 грудня 2012 року на підставі рішення Ічнянської міської ради 20 сесії 6 скликання від 10.09.2012 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 02724, кадастровий номер :01:006:0320, що належала ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: Ічнянська міська рада Прилуцького району Чернігівської області, місце знаходження: м. Ічня, площа Т.Шевченка, 1 Чернігівської області, .

Повне судове рішення складено 16 жовтня 2024 року.

Суддя Т. В. Карапиш