ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/3451/23Головуючий у 1-й інстанції Мочальська В.М.
Провадження № 22-ц/817/601/24 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Гірський Б. О., Храпак Н. М.,

розглянувши у письмовому провадженні цивільну справу № 601/3451/23 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Універсал Банк», в інтересах якого діє МАКЕДОН Олександр Андрійович , на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 02 квітня 2024 року (ухвалене суддею Мочальською В.М., дата складення повного тексту судового рішення - 03 квітня 2024 року) в справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - АТ «Універсал Банк», позивач, апелянт), в інтересах якого діє Мєшнік Костянтин Ігорович , звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 23 грудня 2021 року відповідач звернувся до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг (проєкт «Monobank»), у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг «Monobank» від 23 грудня 2021 року. Положеннями анкети-заяви визначено, що вона разом з умовами і правилам обслуговування в АТ «Універсал Банк», таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. ОСОБА_4 підтвердив, що ознайомився та отримав у мобільному додатку примірники вказаних документів, що складають договір, та зобов`язався виконувати його умови.

На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит в розмірі 30000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка.

Вказує, що АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши ОСОБА_4 можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Однак, ОСОБА_4 своєчасно не повернув АТ «Універсал Банк» грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, у зв`язку із чим станом на 08 жовтня 2023 року утворилася заборгованість в загальному розмірі 33630.86 грн, яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в сумі 33630.86 грн, заборгованості за порушення грошового зобов`язання в сумі 0 грн.

У зв`язку з наведеним позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість по кредиту та судові витрати.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 02 квітня 2024 року позов АТ «Універсал Банк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Монобанк» від 23 грудня 2021 року в розмірі 21049.86 грн та 1679.94 грн сплаченого судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням в частині вирішення позовних вимог, в задоволенні яких відмовлено, АТ «Універсал Банк», в інтересах якого діє Македон Олександр Андрійович , подало на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не досліджено механізм отримання банківських послуг проєкту «Monobank», а також процедуру ознайомлення споживача з Умовами, правилами обслуговування рахунків фізичних осіб, Тарифами, Таблицею розрахунку вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту. Тим самим суд першої інстанції дійшов передчасних висновків відносно того, що клієнт не був ознайомлений із вищезазначеними Умовами, правилами обслуговування рахунків фізичних осіб, Тарифами, Таблицею розрахунку вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту.

Кредитний договір між AT «Універсал Банк» та відповідачем, у т.ч. анкету-заяву разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту, які були надані банком позичальнику через мобільний додаток, було підписано шляхом накладення електронного цифрового підпису самого відповідача. Підписанням анкети-заяви відповідач засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором.

На думку апелянта, помилковими є посилання суду першої інстанції на недоведеність з боку позивача, що Умови і правила відповідач розумів та ознайомився і погодився з ними.

Докази, які б спростували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідачем не надано.

У зв`язку з викладеним, просить рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 02 квітня 2024 року в частині вирішення позовних вимог, в задоволенні яких відмовлено, скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги задоволити.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників у даній справі на адресу апеляційного суду не надходив.

За правилами частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до пунктів 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна даного позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи викладене, відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Апеляційна скарга подана лише в частині вирішення позовних вимог, в задоволенні яких відмовлено, а тому в іншій частині рішення суду колегією суддів не переглядається.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи із наступного.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте таким вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає не повністю.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні обставини.

АТ «Універсал Банк» створив проєкт «Monobank», в рамках якого клієнтам (фізичним особам) відкриваються поточні рахунки, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «Monobank». Після перевірки кредитної історії на платіжних картках «Monobank» за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту «Monobank» є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень.

23 грудня 2021 року між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_4 з метою отримання банківських послуг підписано анкету-заяву від 23 грудня 2021 року, в результаті чого ОСОБА_4 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.13-15).

У анкеті-заяві зазначено, що ОСОБА_4 згідний з тим, що дана заява разом з умовами і правилами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір, та зобов`язався виконувати його умови.

Також, з умов кредитного договору №б/н від 23 грудня 2021 року вбачається, що сплата відсотків за користування кредитом становить 3.1 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.13).

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості слідує, що заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 08 жовтня 2023 року становить 33603.86 грн, з яких 33603.86 грн - заборгованість за тілом кредиту, та 0 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом (а.с.10-12).

З виписки руху коштів по картці клієнта ОСОБА_4 від 14 березня 2024 року за період з 23 грудня 2021 року по 08 жовтня 2023 року, вбачається, що:

- кредитний ліміт (станом на 08 жовтня 2023 року) становить 30000.00 грн;

- заборгованість (станом на 08 жовтня 2023 року) - 3363.86 грн;

- баланс на початок періоду становить 30000.00 грн;

- баланс на кінець періоду становить 3630.86 грн.

При цьому з цієї виписки також слідує, що витрати по картці становлять - 811510,97 грн, а зарахування - 777880.11 грн (а.с.120-145).

З поданого позивачем розрахунку заборгованості слідує, що процентна ставка, яка застосовувалась Банком до простроченої заборгованості за кредитом №б/н від 23 грудня 2021 року, не перевищувала встановлений в анкеті-заяві розмір 3.1 % на місяць (37.20% річних) та становила 19.2%, 37.2% річних.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 ЦК України).

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).

Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Звертаючись до суду із даним позовом АТ «Універсал Банк» посилався на те, що ОСОБА_4 не повернув своєчасно АТ «Універсал Банк» грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, у зв`язку із чим станом на 08 жовтня 2023 року утворилася заборгованість в загальному розмірі 33630.86 грн.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 за особливостями укладення кредитного договору в електронному вигляді 23 грудня 2021 року уклав такий договір з АТ «Універсал Банк».

Також, колегія суддів враховує правову позицію відповідача, який не заперечував факт укладення кредитного договору №б/н від 23 грудня 2021 року та отримання кредитних коштів, що підтверджується заявою відповідача від 25 січня 2024 року про витребування доказів.

Крім того, відповідачем не подано апеляційної скарги на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 02 квітня 2024 року. Така процесуальна поведінка відповідача підтверджує його згоду з рішенням суду першої інстанції про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором №б/н від 23 грудня 2021 року.

Аналогічний висновок у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 2 грудня 2020 року у справі № 734/519/15-ц.

Судом встановлено, що з наданих банком розрахунку заборгованості за кредитним договором та виписки по рахунку ОСОБА_4 слідує, що останній почав активно користуватися кредитними коштами з 23 грудня 2021 року, частково погашав заборгованість, сплачуючи банку грошові кошти в різних розмірах шляхом поповнення картки, що свідчить про доведеність факту отримання відповідачем кредитної картки із встановленим на ній кредитним лімітом, тобто наявності між сторонами кредитно-договірних зобов`язань.

З розрахунку заборгованості вбачається, що розмір заборгованості відповідача за тілом кредитного договору становить 33630.86 грн.

Разом з тим, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що в анкеті-заяві до договору про надання банківських послуг від 23 грудня 2021 року, яка підписана відповідачем, зазначена процентна ставка у розмірі 3.10 % на місяць. Саме такий розмір відсоткової ставки і зазначено у розрахунку заборгованості, який долучено до позовної заяви.

Таким чином помилковим є висновок місцевого суду про те, що розрахунок заборгованості щодо розміру заборгованості відповідача за кредитним договором №б/н від 23 грудня 2021 року, у якому визначено нарахуванням відсотків (37.2% річних, тобто 3.10% на місяць), не є належним доказом.

Отже, АТ «Універсал Банк» правомірно нараховував ОСОБА_4 відсотки за користування кредитом №б/н від 23 грудня 2021 року.

Більше того, згідно пункту 10 Запевнення клієнта до Договору про надання банківських послуг від 23 грудня 2021 року, яке підписано ОСОБА_4 в електронному вигляді слідує, що останній надав право та доручив банку здійснювати договірне списання коштів з усіх його рахунків, відкритих у банку, без додаткових його розпоряджень, для погашення будь-яких інших його грошових зобов`язань перед банком, що випливають з умов договору та/або будь якого іншого договору, що укладений або буде укладений у майбутньому між ним та банком (а.с.16-17).

Таким чином помилковим є висновок місцевого суду про те, що банком безпідставно здійснювалось автоматичне списання відсотків в розмірі 12581 грн за прострочення за кредитом за рахунок кредитних коштів.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволенню та з відповідачки на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором б/н від 23 грудня 2023 року в сумі 33630.86 грн, що є заборгованістю за тілом кредиту.

У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни рішення суду, збільшивши розмір стягнення заборгованості за кредитним договором з 21049.86 грн до 33630.86 грн.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Із платіжної інструкції № СF_74737 від 23 квітня 2024 року вбачається, що АТ «Універсал Банк» за апеляційний розгляд даної справи сплатило судовий збір у розмірі 1506.09 грн.

За таких обставин, з відповідача слід стягнути на користь позивача 1506.09 грн судового збору за перегляд рішення, судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» - задовольнити частково.

Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 02 квітня 2024 року - змінити, збільшивши суму стягнення з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 23 грудня 2021 року з 21049 (двадцять одна тисяча сорок дев`ять) гривень 86 копійок до 33630 (тридцять три тисячі шістсот тридцять) гривень 86 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» судовий збір за апеляційний розгляд даної справи в розмірі 1506 (одна тисяча п`ятсот шість) гривень 09 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України оскарженню не підлягає.

Дата складення повного тексту постанови - 08 липня 2024 року.

Реквізити учасників:

Позивач: Акціонерне товариство «Універсал Банк», місцезнаходження: вул. Автозаводська, 54/19, м. Київ, .

Відповідач: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Головуючий О.З. Костів

Судді: Б.О. Гірський

Н.М. Храпак