Справа №443/1710/24
Провадження №2/443/744/24
РІШЕННЯ

іменем України

13 листопада 2024 року Жидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

представника позивача адвоката Яременка І.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа територіальна громада села Букавина в особі Ходорівської міської ради Львівської області про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Жидачівського районного суду Львівської області із позовом, в якому просить визнати за нею, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , право на земельну частку (пай) на території Бортниківської сільської ради, площею 2,14 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №015965 від 26.05.1997 року, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №526 від 22.08.1996 року та зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів за №726.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся по материній лінії ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшло право на земельну частку (пай) на території Бортниківської сільської ради, площею 2,14 умовних кадастрових гектари, належне померлій згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №015965 від 26.05.1997 року. Згідно довідки виконавчого комітету Ходорівської міської ради № 179 від 15.04.2024 року, ОСОБА_4 була дійсно зареєстрована і проживала в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . У виконкомі Бортниківської сільської ради заповіту від ОСОБА_4 не посвідчувалось. До дня смерті і на день смерті ОСОБА_4 разом із нею був зареєстрований і проживав її чоловік ОСОБА_3 . Зазначає, що крім ОСОБА_3 іншим спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 була також її дочка ОСОБА_2 , однак остання спадщину не прийняла у жоден із передбачених законом способів. Натомість, чоловік покійної ОСОБА_3 постійно проживав разом із ОСОБА_4 на час її смерті, не заявляв про відмову від спадщини, вступив в управління та володіння спадковим майном, а тому вважався таким, що прийняв спадщину, однак юридично спадкових прав він не оформив.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її дідусь по материній лінії ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшло право на земельну частку (пай) згідно сертифікату серія ЛВ №015938 від 21.10.1996 року, площею 1,84 умовних кадастрових гектари. Також у склад спадщино увійшло право на земельну частку (пай) згідно сертифікату серія ЛВ №015965 від 26.05.1997 року, площею 2,14 умовних кадастрових гектарів, що він фактично успадкував після смерті своєї дружини ОСОБА_4 , однак юридично не оформив. На випадок своєї смерті ОСОБА_3 залишив заповіт від 06.07.1995 року в її користь. Вона у визначений законом термін звернулася в Ходорівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті свого дідуся ОСОБА_3 , внаслідок чого нотаріусом заведено спадкову справу №23/2004, а 31.08.2004 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) згідно сертифікату серія ЛВ № 015938 від 21.10.1996 року на загальну площу 1,84 умовних кадастрових гектари.

22.04.2024 року вона звернулася до приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Подвадцятника І.М. з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 відносно земельної частки (паю), що він фактично успадкував після смерті своєї дружини ОСОБА_4 , проте юридично не оформив. Однак, нотаріус своєю постановою відмовив у видачі свідоцтва, через відсутність правовстановлюючих документів на земельну частку (пай) на території Бортниківської сільської ради, що належав дружині померлого ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , після якої чоловік спадщину фактично прийняв, але юридично своїх спадкових прав не оформив.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 25.09.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 23.10.2024 року, в порядку витребування доказів зобов`язано Львівський державний нотаріальний архів в особі завідувача в строк до 10 листопада 2024 року надати до Жидачівського районного суду Львівської області оригінал або належним чином завірені копії спадкової справи №23/2004, заведеної в Ходорівській державній нотаріальній конторі після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Букавина Жидачівського району Львівської області.

04.11.2024 року завідувачем Львівського державного нотаріального архіву Бичківською О.М. надіслано копію спадкової справи №23/2004, заведеної в Ходорівській державній нотаріальній конторі після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, з підстав викладених у позовній заяві, просить позовні вимоги задоволити повністю. Також просить у зв`язку із визнанням позову відповідачем розглянути справу у підготовчому судовому засіданні.

Відповідач у підготовче судове засідання не з`явилася, 07.10.2024 року подала заяву, згідно якої просить розглянути справу без її участі. Позовні вимоги визнає та не заперечує проти ухвалення рішення на користь позивача, наслідки визнання позову, передбачені ст.206 ЦПК України їй зрозумілі.

Представник третьої особи у підготовче судове засідання не з`явився, подав заяву, згідно якого просить розглянути справу без участі їхнього представника та винести рішення за наявними в ній матеріалами.

Оскільки відповідач визнала позовні вимоги, визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд відповідно до ч.4 ст.200, ст.206 ЦПК України, ухвалює судове рішення в підготовчому судовому засіданні.

Заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини і вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення з огляду на таке.

Судом встановлено наступні обставини.

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , 06.03.1937 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с.8).

Як видно із свідоцтва про народження (а.с.46), виданого на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , 15.05.1982 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.46 на звороті).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , її батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_2 (а.с.45).

Згідно свідоцтва про шлюб (а.с.9), 25.07.2009 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Як видно з копії паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , остання зареєстрована у АДРЕСА_2 , з 07.06.2012 року (а.с.5 на звороті).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивачки по материній лінії ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_4 , виданим повторно Перемишлянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції від 05.04.2024 року (а.с.10).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшло право на земельну частку (пай) на території Бортниківської сільської ради, площею 2,14 умовних кадастрових гектари, належне померлій згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №015965 від 26.05.1997 року (а.с.16).

Згідно довідки виконавчого комітету Ходорівської міської ради № 179 від 15.04.2024 року, ОСОБА_4 була дійсно зареєстрована і проживала в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . У виконкомі Бортниківської сільської ради заповіту від ОСОБА_4 не посвідчувалось. До дня смерті і на день смерті ОСОБА_4 разом із нею був зареєстрований і проживав її чоловік ОСОБА_3 (а.с.11).

Оскільки ОСОБА_4 заповіту не залишила, то спадкування відбулося за законом.

Судом на підставі досліджених письмових доказів встановлено, що крім ОСОБА_3 спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 була її дочка ОСОБА_2 .

Згідно ст.549 ЦК УРСР 1963 року, діями, що свідчать про прийняття спадщини є: фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном або подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

ОСОБА_2 спадщину після смерті своєї матері - ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , не прийняла у жоден із передбачених законом способів, що підтверджується також поданою нею письмовою заявою (а.с.29).

Натомість чоловік покійної - ОСОБА_3 , спадщину за законом після смерті своєї дружини - ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично прийняв, оскільки вступив в управління і володіння спадковим майном (ст.549 ЦК УРСР 1963 року), однак юридично своїх спадкових прав не оформив, що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №76990577 від 16.05.2024 року, де відсутня інформація про зареєстровані спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер дідусь позивачки по материній лінії ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_5 , виданим Бортниківською сільською радою від 22.08.2003 року (а.с.13).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшло право на земельну частку (пай) згідно сертифікату серія ЛВ №015938 від 21.10.1996 року, площею 1,84 умовних кадастрових гектари (а.с.15).

Також у склад спадщино увійшло право на земельну частку (пай) згідно сертифікату серія ЛВ №015965 від 26.05.1997 року, площею 2,14 умовних кадастрових гектарів, що він фактично успадкував після смерті своєї дружини ОСОБА_4 , однак юридично не оформив.

За життя ОСОБА_3 , 06.07.1995 року було складено заповіт, який посвідчений секретарем виконавчого провадження Бортниківської сільської ради Коткевич М.Р., та зареєстрований в реєстрі за №46, згідно якого останній все своє майно заповів ОСОБА_9 (а.с.44).

Згідно довідки Ходорівської міської ради №180 від 15.04.2024 року, ОСОБА_3 дійсно був зареєстрований і прожива в АДРЕСА_1 до дня смерті, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 і був останнім членом двору. У виконкомі Бортниківської сільської ради від ОСОБА_3 посвідчено заповіт від 06.07.1995 року за №46 в користь ОСОБА_9 . На день смерті заповідача, заповіт не змінено і не скасовано (а.с.14).

Судом також встановлено, що крім позивачки, інших спадкоємців за заповітом чи осіб, які б претендували на обов`язкову частку у спадщині, після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 не було, що підтверджується також матеріалами спадкової справи №23/2004 (а.с.48-57).

Позивачка у визначений законом термін звернулася в Жидачівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого нотаріусом було заведено спадкову справу №23/2004.

При цьому, як вбачається із матеріалів спадкової справи №23/2004 із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 зверталася тільки позивачка (а.с.43).

31.08.2004 року позивачці видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) згідно сертифікату серія ЛВ № 015938 від 21.10.1996 року на загальну площу 1,84 умовних кадастрових гектари, житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_1 та грошових вкладів (а.с.15, 54, 55).

З метою оформлення права власності на спадкове майно, а саме на земельну частку (пай) розміром 1,81 умовних кадастрових гектарів на території Бортниківської сільської ради Жидачівського району Львівської області, позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Однак, листом-відповіддю приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Подвадцятника І.М. №22 від 22.04.2024 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті дідуся - ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ,у зв`язку з тим, що у неї відсутні правовстановлюючі документи на земельну частку (пай), розміром 1,81 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться на території Бортниківської сільської ради, який належав дружині померлого ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , після якого чоловік спадщину фактично прийняв, але юридично своїх спадкових прав не оформив (а.с.18).

Вирішуючи даний спір суд виходить з такого.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Предметом спору у даній справі є право на земельна частка (пай), яка знаходиться на території Бортниківської сільської ради Стрийського району Львівської області.

Оскільки, правовідносини з приводу спадкування виникли у серпні 2003 року, то відповідно до Перехідних положень ЦК України 2003 року регулюються нормами ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 524 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Стаття 534 ЦК УРСР 1963 року визначає, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК УРСР 1963 року, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину (ч.1 ст.550 ЦК УРСР).

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із вимогами ст.ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку не заявив про відмову від спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право протягом шестимісячного строку подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Вищим Спеціалізованим Судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Оскільки спір про визнання права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296,1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Водночас, згідно з роз`ясненнями, викладеними Міністерством юстиції України у своєму листі № 19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна», зазначено, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання права у порядку спадкування за заповітом щодо спадкового майна.

Враховуючи зазначені норми ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7та листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, визнання права на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-IV право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Позивачка стверджує, що оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно втрачено, що відповідачем не заперечується.

Доказом того, що покійна ОСОБА_4 отримала право на середню земельну частку (пай), маючи Сертифікат на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №015965, зареєстрованого 26.05.1997 року, реєстраційний номер 726, площа земельної ділянки 2,14 умовних кадастрових гектарів. Підстава для видачі сертифіката розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації від 22.08.1996 р. №526, є довідка відділу №5 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 28.05.2024 року (а.с.16).

Інші правовстановлюючі документи, які б посвідчували право власності або право користування на вищезгадані земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Жидачівського району за ОСОБА_4 у відділі не зареєстровано.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із тим, що у неї відсутні правовстановлюючі документи на земельну частку (паї), яка знаходиться на території Бортниківської сільської ради Стрийського району Львівської області.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, зважаючи на те, що відповідач визнала позов та обставини, викладені у позовній заяві, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 200,206, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , право на земельну частку (пай) на території Бортниківської сільської ради, площею 2,14 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №015965 від 26.05.1997 року, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №526 від 22.08.1996 року та зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів за №726.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21 листопада 2024 року.

Головуючий суддя С.І. Сливка