АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року

м. Чернівці

справа №718/2903/23

провадження 22-ц/822/409/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Одинака О.О., Перепелюк І.Б.

секретаря Факас А.В.

з участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача Кошман Ірини Вадимівни , відповідача ОСОБА_3

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_3

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кошман Ірина Вадимівна, на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 19 лютого 2024 року, головуючий у першій інстанції Оленчук І.В.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 у серпні 2023 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Зазначала, що внаслідок смерті батька ОСОБА_4 відкрилась спадщина ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

До спадкового майна належить житловий будинок АДРЕСА_1 .

Батько ОСОБА_4 на час смерті проживав та був зареєстрований у будинку АДРЕСА_1 .

Також у будинку АДРЕСА_1 були зареєстровані брат ОСОБА_5 , його донька ОСОБА_3 , однак не проживали.

Вказувала, що постійно проживала разом із батьком ОСОБА_4 у будинку АДРЕСА_1 без реєстрації місця проживання з 2008 року до дня його смерті, оскільки батько ОСОБА_4 потребував сторонньої допомоги за станом здоров`я.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Кіцманської державної нотаріальної контори Чернівецької області Беженар А.М. від 14 червня 2022 року №132/02-31 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Просила встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 з 2008 року і до дня відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 19 лютого 2024 року у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кошман І.В., в апеляційній скарзі просить рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 19 лютого 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 з 2008 року і до часу відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Вказує на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, не взяття до уваги судом першої інстанції показів свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про постійне проживання ОСОБА_9 з батьком на момент його смерті, здійснення за ним догляду.

Посилається на те, що представником відповідача ОСОБА_10 не заперечувався факт здійснення ОСОБА_9 поховання батька ОСОБА_4 .

Зазначає, що акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї Суховерхівського старостинського округу №1 виконавчого комітету Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області від 26 травня 2023 року №36 не підписано особами, зазначеними в акті, свідки, про допит яких заявлено клопотання представником Кошман І.В. в інтересах ОСОБА_9 , не з`явилися у судове засідання.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кошман І.В., не надходило.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кошман І.В., підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у позові ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кошман І.В., про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд першої інстанції виходив з недоведеності постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини.

Мотивовано висновки суду першої інстанції актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї Суховерхівського старостинського округу №1 виконавчого комітету Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області від 26 травня 2023 року №36, за яким ОСОБА_1 не проживає у будинку АДРЕСА_1 з 2005 року.

Також суд першої інстанції вважав, що надання ОСОБА_1 допомоги батькові ОСОБА_4 не свідчить про постійне проживання останньої разом із спадкодавцем.

Водночас суд першої інстанції зазначив, що покази свідків не можуть бути єдиною та достатньою підставою для встановлення постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини.

Крім того, суд першої інстанції послався на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 03 листопада 2022 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яким у позові ОСОБА_1 відмовлено.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам відповідає.

Фактичні обставини, встановлені судом першої та апеляційної інстанції

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Кіцманським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі свідоцтва про народження ОСОБА_11 серії НОМЕР_2 , виданого відділом запису актів громадянського стану виконавчого комітету Кіцманської районної ради Чернівецької області 19 липня 1975 року, батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_12 .

Згідно з свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого Суховерхівською сільською радою Кіцманського району Чернівецької області від 02 грудня 2005 року, шлюб ОСОБА_13 та ОСОБА_11 зареєстрований 02 грудня 2005 року в Суховерхівській сільській раді Кіцманського району Чернівецької області актовий запис №16, після реєстрації шлюбу прізвище дружини ОСОБА_11 .

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Кіцманської державної нотаріальної контори Чернівецької області Беженар А.М. від 14 червня 2022 року №132/02-31 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно ОСОБА_4 , у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини та відсутністю факту прийняття нею спадщини.

За повідомленням виконавчого комітету Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області від 13 січня 2022 року №4 ОСОБА_4 проживав та був зареєстрований у будинку АДРЕСА_1 з 1972 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . На день смерті з ним в будинку АДРЕСА_1 був зареєстрований син ОСОБА_5 , онука ОСОБА_3 .

У паспорті громадянина України ОСОБА_1 НОМЕР_4 є відмітка про реєстрацію місця проживання у будинку АДРЕСА_2 .

Згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 69199679 від 14 червня 2022 року зареєстровано у спадковому реєстрі спадкову справу за № 69374204, заведену Кіцманською державною нотаріальною конторою Чернівецької області за номером 271/2022 щодо спадкодавця ОСОБА_4 .

За актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї Суховерхівського старостинського округу №1 виконавчого комітету Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області від 26 травня 2023 року №36 ОСОБА_3 проживає та була зареєстрована у будинку АДРЕСА_1 з 16 лютого 2004 року по даний час, також в даному господарстві проживав ОСОБА_5 та був зареєстрований з 01 березня 2001 року по день смерті. ОСОБА_1 не проживає у будинку АДРЕСА_1 з 2005 року.

Згідно із довідкою державного нотаріуса Кіцманської державної нотаріальної контори Чернівецької області Беженар А.М. від 07 червня 2024 року №432/02-14 26 травня 2022 року Кіцманською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа за номером 239/2022 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , який проживав та був зареєстрований в будинку АДРЕСА_1 .

Спадкоємцем, який прийняв спадщину за законом є донька ОСОБА_3 .

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Кіцманської державної нотаріальної контори Чернівецької області Беженар А.М. від 26 травня 2022 року №119/02-31 відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_15 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємцем якої був її син ОСОБА_4 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав і помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якого був його син ОСОБА_5 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, у зв`язку із не поданням правовстановлюючих документів на житловий будинок.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 03 листопада 2022 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини у позові ОСОБА_1 відмовлено.

Також рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 03 листопада 2022 року за позовом ОСОБА_3 , Кіцманської міської об`єднаної територіальної громади Чернівецького району Чернівецької області, ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно визнано за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: житловий будинок літ. А-1, літню кухню літ.Б, сараї літ. В, Г, Д, Е, вбиральню літ.Ж, погріб літ.Пг, колодязь №1, огорожу №2, загальною площею 53,90 м.кв, загальною вартістю 130598 гривень, що належали на праві власності ОСОБА_15 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Частиною 1 статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина 1 статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до частини 1 статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

На підставі частини 1 статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За змістом частини 2 статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняттям спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

На підставі частини 1 статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем визначені у частинах 3, 4 статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Так, згідно з частиною 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

На підставі ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Пунктом другим постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що справи про спадкування судами розглядаються за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Як вбачається із роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини відповідно до статті 549 ЦК Української РСР.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

У постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 200/14136/17 (провадження № 61-15965св19) зазначено, що «справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах».

Верховним Судом у постанові від 23 грудня 2021 року у справі № 442/1904/20(провадження № 61-7816св21) зазначено, що «під спором про право в справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви. Визначальним при розгляді заяви про встановлення певних фактів, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки, має значення наявність чи відсутність спору між спадкоємцями. Процесуальний закон вимагає встановити наявність спору про право, а не припускати його можливість. Такий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 року в справі № 640/10329/16».

Крім того, у постанові Верховного Суду від 03 березня 2021 року у справі № 760/5425/17 (провадження № 61-18392св19) вказано, що «справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах. [ ]

Апеляційний суд безпідставно вважав, що разом із вимогою про встановлення факту позивач під час розгляду справи у порядку позовного провадження не пред`явила вимогу щодо права, для реалізації якого було необхідно встановити факт. Суд апеляційної інстанції не навів відповідної норми права, яка зобов`язувала б позивача разом із вимогою про встановлення факту, що розглядалась судом у порядку позовного провадження, пред`явленої після залишення судом без розгляду заяви, поданої в порядку окремого провадження, у зв`язку з наявністю спору про право, заявляти вимогу про визнанням, зміну чи припинення права, яке пов`язане із встановленням юридичного факту».

Згідно з пунктами 3.21, 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, у редакції на момент відкриття спадщини, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

Зі змісту наведених норм вбачається, що під постійним місцем проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою.

Верховний суд у постанові від 12 липня 2022 року у справі № 295/15914/19 (провадження № 61-7486св21) зазначив, що відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи.

Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Зазначені висновки Верховного Суду також висловлював у постановах: від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17, від 12 січня 2022 року у справі № 446/53/16-ц.

У постанові від 23 грудня 2019 року у справі № 303/1816/17 (провадження № 61-35690св18) Верховний Суд зазначив, що місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона тимчасово знаходиться. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

За повідомленням виконавчого комітету Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області від 13 січня 2022 року №4 ОСОБА_4 проживав та був зареєстрований у будинку АДРЕСА_1 з 1972 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . На день смерті з ним в будинку АДРЕСА_1 був зареєстрований син ОСОБА_5 , онука ОСОБА_3 .

У паспорті громадянина України ОСОБА_1 НОМЕР_4 є відмітка про реєстрацію місця проживання у будинку АДРЕСА_2 і адреса такої реєстрації є відмінною від місця проживання спадкодавця.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Кіцманської державної нотаріальної контори Чернівецької області Беженар А.М. від 14 червня 2022 року №132/02-31 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно ОСОБА_4 , у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини та відсутністю факту прийняття нею спадщини.

ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду зазначала, що батько ОСОБА_4 за станом здоров`я потребував стороннього догляду, який здійснювала за місцем проживання спадкодавця у будинку АДРЕСА_1 до дня смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Водночас за поясненнями ОСОБА_1 місцем проживання її сім`ї є будинок АДРЕСА_2 , будинки знаходяться на одному подвір`ї .

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Отже, сама по собі відсутність реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за місцем проживання спадкодавця згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

При цьому, за відсутності реєстрації спадкоємця за місцем проживання спадкодавця, обставини, передбачені частиною третьою статті 1268 ЦК України можуть підтверджуються достатністю інших доказів у справі.

Ухвалюючи рішення про відмову у встановленні факту проживання на час відкриття спадщини, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що докази фактичного проживання ОСОБА_1 без реєстрації у будинку АДРЕСА_1 у справі відсутні, надання ОСОБА_1 батькові ОСОБА_4 допомоги за життя та здійснення його поховання не свідчить про постійне проживання з спадкодавцем.

Свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 пояснили, що ОСОБА_1 надавала батькові допомогу, здійснювала догляд за ним.

Разом з тим покази свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в частині проживання ОСОБА_1 та чоловіка з батьком та брата ОСОБА_5 з сім`єю в іншому будинку, який знаходиться на подвір`ї, суперечать поясненням самої ОСОБА_1 .

Ураховуючи наведене, показами свідків підтверджено лише обставину того, що ОСОБА_1 надавалась допомога спадкодавцеві, здійснювався догляд.

Водночас покази свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в частині постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_1 на час відкриття спадщини спростовуються актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї Суховерхівського старостинського округу №1 виконавчого комітету Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області від 26 травня 2023 року №36, за яким ОСОБА_1 не проживає у будинку АДРЕСА_1 з 2005 року.

На підставі ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За змістом ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із положеннями частини першої, п`ятої, шостої ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Сторона має довести ті обставини, на які вона посилається, і саме, такі належним чином вчинені дії позивача, за загальним правилом, є підставою для задоволення його позову. Натомість відсутність належного спростування іншою стороною обставин, на які посилається сторона без належного їх доведення, а сама по собі не є підставою для задоволення позову, оскільки суперечить загальним принципам доказування у цивільних справах, встановлених процесуальним законом.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18(пункт 41)). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18).

У матеріалах справи відсутні докази, що будинок спадкодавця ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 був постійним місцем проживання ОСОБА_1 на час відкриття спадщини внаслідок смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Законом України «Про доступ до судових рішень» регулюються відносини щодо забезпечення доступу до судових рішень (рішень, судових наказів, постанов, вироків, ухвал), ухвалених судами загальної юрисдикції, та введення Єдиного державного реєстру судових рішень (стаття 1 цього Закону).

Згідно з частиною першою статті 6 Закону кожен має право повністю або частково відтворювати судові рішення, що проголошені судом прилюдно, у будь-який спосіб, у тому числі через оприлюднення в друкованих виданнях, у засобах масової інформації, створення електронних баз даних судових рішень.

Суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень (частина третя статті 6 Закону).

З інформації Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 03 листопада 2022 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини у позові ОСОБА_1 відмовлено.

Підставою позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є не проживання постійно зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Отже, ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_3 , Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини фактично визнавались обставини не проживання постійно зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відмовляючи у визначенні ОСОБА_1 додаткового строку для прийняття спадщини, суд вважав встановленим, що спадкоємиця ОСОБА_1 після смерті батька ОСОБА_4 спадщину не прийняла, не зазначила об`єктивні, незалежні від неї перешкоди для подання впродовж шести місяців заяви про прийняття спадщини.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

З огляду на наведене рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 19 лютого 2024 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Тому рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 19 лютого 2024 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ч.1 ст.375 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кошман Ірина Вадимівна, залишити без задоволення.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 19 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 14 червня 2024 року.

Головуючий Н. Ю. Половінкіна

Судді О. О. Одинак

І. Б. Перепелюк