ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/6439/22 Номер провадження 22-ц/814/825/24Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т.В. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Триголова В.М.

суддів Карпушина Г.Л. Кузнєцової О.Ю.,

секретар: Старчик Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України на рішення Київського районного суду м. Полтави від 25 жовтня 2022 року та ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 07 листопада 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Полтавської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулася до виконавчого комітету Полтавської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що він є власником житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Дане домоволодіння належить йому на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу від 10.02.2022 року. Даний житловий будинок був придбаний разом із земельною ділянкою 0,037 га, кадастровий номер якої: :14:004:0339, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Право власності на дану земельну ділянку належить йому також на підставі договору купівлі-продажу від 10.02.2022 року. Даний житловий будинок ним було переобладнано на нежитлову будівлю, тобто було змінено його функціональне призначення. Порівнюючи площу житлового будинку, який придбався згідно договору купівлі-продажу від 10.02.2022 року, що становить 507,8 кв.м. та площу нежитлової будівлі, яка утворилася 471,7 кв.м., що площа зменшилася за рахунок міжкімнатних перегородок. На даний час нежитловий будинок відповідає вимогам ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення та ДБН В3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт».

Просив суд визнати за ним право власності на нежитлову будівлю літ. «А-2», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з наступного: підвал (цокольний поверх): сходова клітка (1) пл.13,2 кв.м., коридор (2) пл. 18,4 кв.м., допоміжне приміщення (3) пл.3,3 кв.м., серверна (4) пл. 2,2 кв.м., роздягальня (5) пл.19,9 кв.м., інвентарна, пральня (6) пл.6,6 кв.м., душ (7) пл.1,8 кв.м., шлюз вбиральні (8) пл.5,8 кв.м., вбиральня (9) пл. 1,3 кв.м., вбиральня (10) пл. 1,3 кв.м., кабінет 1 (11) пл.14,0 кв.м., кухня (12) пл.. 7,1 кв.м., хол (13) пл.1,3 кв.м, кабінет 2 (14) пл.16,1 кв.м., кабінет 3 (15) пл. 19,2 кв.м., кабінет 4 (16) пл. 18,2 кв.м.;1 поверх: тамбур (1-17) пл. 8,3 кв.м., хол (1-18) пл.57,2 кв.м., кабінет 5 (1-19) пл.12,2 кв.м., кабінет 6 (1-20) пл.12,0 кв.м., зона гардеробу (1-21) пл.9,3 кв.м., вбиральня (1-22) пл.2,0 кв.м., універсальна вбиральня (1-23) пл. 4,1 кв.м., кабінет 7 (1-24) пл. 14,9 кв.м., кабінет 8 (1-25) пл.16,7 кв.м., кабінет 9 (1-26) пл.17,7 кв.м., сходова клітка (1-27) пл. 4,6 кв.м.; поверх: сходова клітка (2-28) пл.2,8 кв.м., хол (2-29) пл.18,5 кв.м., конференц зал (2-30) пл.28,4 кв.м., багатофункціональна зала (2-31) пл. 32,7 кв.м., допоміжне приміщення (2-32) пл.6,6 кв.м., вбиральня (2-33) пл.4,8 кв.м., коридор (експозиційна) (2-34) пл. 18,3 кв.м., кімната відпочинку з кухонним блоком (2-35) пл. 31,1 кв.м., вбиральня (2-36) пл.. 4,7 кв.м., балкон пл. 3,5 кв.м.; загальна площа нежитлової будівлі становить 471,7 кв.м.; господарській будівлі і споруди: стінка підпірна №8, стінка підпірна №9, сходи №10, сходи №11, сходи №12, стінка підпірна №13, стінка підпірна №14, вимощення №15, стінка підпірна №16. Припинити право власності за ОСОБА_1 , на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 507,8 кв.м., житловою площею 235,8 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 25 жовтня 2022 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на нежитлову будівлю літ. «А-2», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з наступного:

підвал (цокольний поверх): сходова клітка (1) пл.13,2 кв.м., коридор (2) пл. 18,4 кв.м., допоміжне приміщення (3) пл.3,3 кв.м., серверна (4) пл. 2,2 кв.м., роздягальня (5) пл.19,9 кв.м., інвентарна, пральня (6) пл.6,6 кв.м., душ (7) пл.1,8 кв.м., шлюз вбиральні (8) пл.5,8 кв.м., вбиральня (9) пл. 1,3 кв.м., вбиральня (10) пл. 1,3 кв.м., кабінет 1 (11) пл.14,0 кв.м., кухня (12) пл.. 7,1 кв.м., хол (13) пл.1,3 кв.м, кабінет 2 (14) пл.16,1 кв.м., кабінет 3 (15) пл. 19,2 кв.м., кабінет 4 (16) пл.. 18,2 кв.м.;

1 поверх: тамбур (1-17) пл. 8,3 кв.м., хол (1-18) пл.57,2 кв.м., кабінет 5 (1-19) пл.12,2 кв.м., кабінет 6 (1-20) пл.12,0 кв.м., зона гардеробу (1-21) пл.9,3 кв.м., вбиральня (1-22) пл.2,0 кв.м., універсальна вбиральня (1-23) пл. 4,1 кв.м., кабінет 7 (1-24) пл. 14,9 кв.м., кабінет 8 (1-25) пл.16,7 кв.м., кабінет 9 (1-26) пл.17,7 кв.м., сходова клітка (1-27) пл. 4,6 кв.м.;

2 поверх: сходова клітка (2-28) пл.2,8 кв.м., хол (2-29) пл.18,5 кв.м., конференц зал (2-30) пл.28,4 кв.м., багатофункціональна зала (2-31) пл. 32,7 кв.м., допоміжне приміщення (2-32) пл.6,6 кв.м., вбиральня (2-33) пл.4,8 кв.м., коридор (експозиційна) (2-34) пл. 18,3 кв.м., кімната відпочинку з кухонним блоком (2-35) пл. 31,1 кв.м., вбиральня (2-36) пл.. 4,7 кв.м., балкон пл. 3,5 кв.м.; загальна площа нежитлової будівлі становить 471,7 кв.м.; господарській будівлі і споруди: стінка підпірна №8, стінка підпірна №9, сходи №10, сходи №11, сходи №12, стінка підпірна №13, стінка підпірна №14, вимощення №15, стінка підпірна №16.

Припинено право власності за ОСОБА_1 , на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 507,8 кв.м., житловою площею 235,8 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 07 листопада 2022 року виправлено описку в рішенні Київського районного суду м. Полтави від 25 жовтня 2022 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Полтавської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно.

Ухвалено в тексті рішення вважати вірною площу холу (13), що відноситься до підвального (цокольного поверху) нежитлової будівлі, яка розташована в АДРЕСА_1 - 12,9 кв.м.

Не погодившись з зазначеним рішенням його в апеляційному порядку оскаржив керівник Полтавської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України. Просив рішення та ухвалу суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволені позову.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на неправильне застосування судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповно та не всебічно з`ясовані обставини справи. Зазначає, що цільове призначення земельної ділянки на якій знаходиться спірна будівля для будівництва і обслуговування житлового будинку, тоді як предметом позову є нежитлова будівля. Вважає, що позивач не отримав містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва та здійснив самочинне будівництво. Також звертає увагу, що звіт технічного огляду на відповідність державним стандартам та будівельним нормам містить посилання на ДБН В2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» та ДБН В3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт», тоді як предметом обстеження була нежитлова будівля.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора та представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 10 лютого 2022 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Набокою Ю.В. є власником житлового будинку та земельної ділянки площею 0,037 га, кадастровий номер: :14:004:0339, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться в АДРЕСА_1 .

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 , позивачем було переобладнано в нежитлову будівлю, тобто було змінено його функціональне призначення, разом з цим його житлові кімнати стали нежитловими приміщеннями.

З технічного паспорту на нежитлову будівлю вбачається, що будинок АДРЕСА_1 , станом на 15 вересня 2022 року нежитлова будівля літ. «А-2» складається з наступних приміщень: підвал (цокольний поверх): сходова клітка (1) пл.13,2 кв.м., коридор (2) пл. 18,4 кв.м., допоміжне приміщення (3) пл.3,3 кв.м., серверна (4) пл. 2,2 кв.м., роздягальня (5) пл.19,9 кв.м., інвентарна, пральня (6) пл.6,6 кв.м., душ (7) пл.1,8 кв.м., шлюз вбиральні (8) пл.5,8 кв.м., вбиральня (9) пл. 1,3 кв.м., вбиральня (10) пл. 1,3 кв.м., кабінет 1 (11) пл.14,0 кв.м., кухня (12) пл.. 7,1 кв.м., хол (13) пл.1,3 кв.м, кабінет 2 (14) пл.16,1 кв.м., кабінет 3 (15) пл. 19,2 кв.м., кабінет 4 (16) пл.. 18,2 кв.м.; 1 поверх: тамбур (1-17) пл. 8,3 кв.м., хол (1-18) пл.57,2 кв.м., кабінет 5 (1-19) пл.12,2 кв.м., кабінет 6 (1-20) пл.12,0 кв.м., зона гардеробу (1-21) пл.9,3 кв.м., вбиральня (1-22) пл.2,0 кв.м., універсальна вбиральня (1-23) пл. 4,1 кв.м., кабінет 7 (1-24) пл. 14,9 кв.м., кабінет 8 (1-25) пл.16,7 кв.м., кабінет 9 (1-26) пл.17,7 кв.м., сходова клітка (1-27) пл. 4,6 кв.м.; 2 поверх: сходова клітка (2-28) пл.2,8 кв.м., хол (2-29) пл.18,5 кв.м., конференц зал (2-30) пл.28,4 кв.м., багатофункціональна зала (2-31) пл. 32,7 кв.м., допоміжне приміщення (2-32) пл.6,6 кв.м., вбиральня (2-33) пл.4,8 кв.м., коридор (експозиційна) (2-34) пл. 18,3 кв.м., кімната відпочинку з кухонним блоком (2-35) пл. 31,1 кв.м., вбиральня (2-36) пл.. 4,7 кв.м., балкон пл. 3,5 кв.м.; загальна площа нежитлової будівлі становить 471,7 кв.м.; господарській будівлі і споруди: стінка підпірна №8, стінка підпірна №9, сходи №10, сходи №11, сходи №12, стінка підпірна №13, стінка підпірна №14, вимощення №15, стінка підпірна №16.

Відповідно до звіту технічного огляду на відповідність державним стандартам та будівельним нормам, вищевказана нежитлова будівля відповідає вимогам ДБН В.2.2-15-2019 «Житлові будинки. Основні положення».

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Згідно із частиною 1 статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині 1 статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

При вирішенні позову про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно суд має виходити з того, що право на виконання будівельних робіт виникає у забудовника лише за наявності документів, які надають право виконувати будівельні роботи та передбачених статтями 27, 29-31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а також у передбачених законом випадках отримання дозволу на виконання будівельних робіт (статті 34, 37 цього Закону).

Державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку. Визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, не прийнятого в експлуатацію, в судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено.

При цьому позивачем при розгляді справи першої інстанції не надано належних і допустимих доказів щодо дотримання ним визначеної законом процедури введення до експлуатації новоствореного нерухомого майна та порядку проведення державної реєстрації і оформлення права власності на нього, оскільки ОСОБА_1 здійснено переобладнання житлової будівлі в нежитлову на належній йому земельній ділянці, цільове призначення якої було визначено для будівництва та обслуговування житлового будинку. Крім того, судам не надано доказів того, що дане переобладнання було здійснено у відповідності до проектної документації затвердженої у встановленому законом порядку.

Тоді як, суд не може підміняти собою органи державної влади, які відповідно до положень закону уповноважені здійснювати реєстрацію права власності на нерухоме майно та введення його до експлуатації.

Отже, звернутися до суду з позовом про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно можна за наявності відомостей про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Судом першої інстанції установлено відсутність належних доказів щодо звернення позивача до компетентного державного органу про прийняття самочинної побудови до експлуатації у встановленому законом порядку.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 квітня 2023 року у справі № 501/1256/17.

Крім того, як вбачається зі звіту технічного огляду на відповідність державним стандартам та будівельним нормам, вищевказана нежитлова будівля відповідає вимогам ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення».

Відповідно до розділу 1 ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення» ці будівельні норми поширюються на проектування нових і реконструкцію, капітальний ремонт житлових будинків з умовною висотою до 73,5 м включно: одноквартирні та багатоквартирні, у тому числі спеціалізовані квартирні житлові будинки для осіб літнього віку і осіб з інвалідністю та гуртожитки на момент придбання переобладнання зазначеної будівлі.

Однак, враховуючи, що спірна будівля переобладнана в нежитлову, звіт про проведення технічного обстеження наданий позивачем, не є належним та допустимим доказом відповідності нежитлової будівлі санітарним та гігієнічним нормам.

Окрім того ,суд апеляційної інстанції зауважує, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).

Згідно зі статтею 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

У постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року в справі № 761/23904/19 вказав, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 01 травня 2024 року у справі № 491/838/21.

Згідно ст.7 ЗУ «Про регулювання містобудівельної діяльності» управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється шляхом контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності , вимог будівельних норм , державних стандартів і правил , положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування , проектної документації.

Частиною 1 ст. 41 ЗУ «Про регулювання містобудівельної діяльності» встановлено, що державний архітектурно будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до ЗУ «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» . Державний архітектурно-будівельний контроль замовників будівництва , які є фізичними особами , здійснюється відповідно до ЗУ «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» з урахуванням особливостей правового статусу таких осіб. Порядок здійснення архітектурно-будівельного контролю визначається Кабінетом Міністрів України .

Пунктом 1 Положення про Державну інспекцію архітектури та містобудування України , Постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2020 р. №1340 , визначено, що Державна інспекція архітектури та містобудування України ( ДІАМ) є центральним органом виконавчої влади , діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку громад та територій і який реалізує державну політику з питань державно0-архітектурного контролю та нагляду.

Матеріали справи не містять відомостей , що позивач звертався до ДІАМ та її територіальних органів з метою отримання документів , що дають право на виконання будівельних робіт та які свідчать про прийняття об`єкта до експлуатації в досудовому врегулюванні , судом першої інстанції вказані обставини залишені поза увагою . ДІАМ не було залучено до участі у справі №552/6439/22 не дивлячись на те , що судом вирішено питання про її права , інтереси та обов`язки , оскільки предметом по справі є самочинне будівництво.

Із матеріалів справи вбачається, що задоволення вимог ОСОБА_2 до виконавчого комітету Полтавської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно , впливає на інтереси, права та обов`язки ДІАМ , яке у свою чергу не було залучене до участі у справі, та зважаючи на предмет спору повинно бути зазначене відповідачем/співвідповідачем за вказаним позовом.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пунктів 1, 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України слід задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 25 жовтня 2022 року та ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 07 листопада 2022 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Полтавської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно відмовити.

За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на задоволення вимог апеляційної скарги з ОСОБА_1 на користь Полтавської обласної прокуратури підлягає стягненню сплачений останньою судовий збір при подачі апеляційної скарги в розмірі 16344 грн. 90 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 25 жовтня 2022 року та ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 07 листопада 2022 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Полтавської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Полтавської обласної прокуратури сплачений останньою судовий збір при подачі апеляційної скарги в розмірі 16344 грн. 90 коп.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: Г.Л.Карпушин

О.Ю.Кузнєцова