Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2024 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді - Букіної О.М.,

за участю секретаря - Кавун В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЮНІВЕС» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И В:

19.12.2023 до Солом`янського районного суду м. Києва надійшли матеріали позовної заяви Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЮНІВЕС» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування, у якій позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЮНІВЕС» () в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 20 000,00 грн., інфляційні втрати в розмірі 438,51 грн., 3% річних від суми заборгованості в розмірі 396,16 грн., а всього стягнути 20 834,67 грн.

Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування, позивач ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» посилається на наступне.

Так, 11.02.2022 о 21 год. 50 хв., на 113 км + 760 м а/д Васьковичі-Шепетівка, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем MERCEDES-BENZ ATEGO 818, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не дотримався безпечного інтервалу, під час зустрічного розїзду здійснив зіткнення з автомобілем TOYOTA AVENSIS, реєстраційний номер НОМЕР_2 , чим порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху. Внаслідок зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження. Тобто, відповідач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ДТП було оформлено працівниками поліції.

04.04.2022 постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області у справі № 285/757/22, відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Позивач зазначає, що на момент ДТП транспортний засіб MERCEDES-BENZ ATEGO 818, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням відповідача був застрахований в ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» на підставі полісу №ЕР-204113539 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

На підставі угоди про виплату страхового відшкодування №ГО-15390/КВ8 від 26.05.2022 ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» було визначено суму завданих збитків власнику автомобіля TOYOTA AVENSIS, реєстраційний номер НОМЕР_2 , розміру страхового відшкодування, а також складено страховий акт № ГО-15390/КВ8 від 26.05.2022.

У відповідності до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 20 000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 282 від 30.05.2022.

Позивач вказує на те, що під час розслідування страхового випадку позивачем було встановлено, що відповідач використовував транспортний засіб MERCEDES-BENZ ATEGO 818, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування.

Так, відповідно до полісу № ЕР-204113539 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів визначено тип транспортного засобу С1 (вантажний автомобіль вантажопідйомністю до 2 тонн (включно)). Коригуючий коефіцієнт (К1) застосовано в розмірі 2.

Як вбачається зі встановлених заводом-виробником технічних характеристик вантажного автомобіля MERCEDES-BENZ ATEGO 818, реєстраційний номер НОМЕР_1 , його вантажопідйомність складає 4,64 тонни, що підпадає під визначення «вантажні автомобілі вантажопідйомністю понад 2 тонни» (С2). Коригуючий коефіцієнт (К1) мав бути зазначений - 2,18.

Відтак, виплата страхового відшкодування була здійснена за полісом, в якому визначено невірне значення коригуючого коефіцієнта (К1). Використання забезпеченого транспортного засобу передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта (2,18) ніж визначено полісом (2).

Таким чином, у відповідача, як у особи, відповідальної за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, на підставі п. 38.1.1 ст. 38.1 Закону виник обов`язок компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування, що складає 10 000,00 грн.

Разом з тим, відповідно до п.п. 38.1.1. п. 38.1 ст. 38 Закону, Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Згідно п. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Позивач посилається на те, що в порушення вимог ст. 33 Закону, відповідач не надав ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» протягом трьох робочих днів з дня настання ДТП письмове повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

Невиконання відповідачем обов`язків, покладених на нього Законом, позбавило позивача встановити всі обставини та причини ДТП, а також наявність можливих підстав для регресної вимоги.

Таким чином, відповідно до п.п. 38.1.1. ст. 38 та ст. 38.1 Закону, саме до відповідача, як до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» отримало право подати регресний позов щодо компенсації виплаченого страхового відшкодування в сумі 20 000,00 грн.

Позивач зазначає про те, що 07.02.2023 ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» направлено на адресу відповідача претензію № ГО-15390/КВ8 (доповнена) за вих. №23/02/03-09 від 03.02.2023 про відшкодування завданих збитків в розмірі 20 000,00 грн. в досудовому порядку в семиденний строк, яка залишена відповідачем без відповіді та без задоволення.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, позивачем нараховано інфляційні втрати за період з 15.02.2023 по 13.10.2023 у розмірі 438,51 грн. та 3% річних в сумі 396,16 грн., які позивач просить стягнути з відповідача.

З огляду на викладені обставини, позивач просить задовольнити позов.

19.12.2023 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М.

01.01.2024 до суду надійшла інформація про задеклароване/зареєстроване місце проживання відповідача №104717692, згідно якої за відомостями з Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської РДА, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , приватний будинок, - з 28.05.2005 по теперішній час.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 02.01.2024, відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЮНІВЕС» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування, та вирішено розгляд справи здійснювати у відкритому судовому засіданні без повідомлення (виклику) учасників справи.

Визначено відповідачу/ам/ строк на подання відзиву на позов у порядку, передбаченому ст. 178 ЦПК України, - 15 днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Позивачу роз`яснено право подати до суду відповідь на відзив у порядку, передбаченому ст. 179 ЦПК України, протягом 15 днів з дня отримання відзиву відповідача на позов.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками.

Відповідачем копію ухвали суду від 02.01.2024 та копію позовної заяви з додатками не було отримано.

Вказані документи направлялися відповідачу за адресою місця реєстрації: АДРЕСА_1 , приватний будинок.

Конверт з копією ухвали про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками з пропозицією надати відзив на позов, які направлялися відповідачу за адресою місця реєстрації, повернувся до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Станом на день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав. Жодних заяв, клопотань з процесуальних питань, пояснень з приводу позовних вимог або заперечень на позовні вимоги в будь-якій іншій формі від відповідача ОСОБА_1 на адресу Солом`янського районного суду міста Києва не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити позицію останнього щодо предмету спору.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч.8 ст. 178 ЦПК України.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, врахувавши подані докази, приходить до наступного висновку.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частини другої ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Судом встановлено, що 11.02.2022 о 21 год. 50 хв., на 113 км + 760 м а/д Васьковичі-Шепетівка, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем MERCEDES-BENZ ATEGO 818, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не дотримався безпечного інтервалу, під час зустрічного роз`їзду здійснив зіткнення з автомобілем TOYOTA AVENSIS, реєстраційний номер НОМЕР_2 , чим порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху. Внаслідок зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження. ДТП було оформлено працівниками поліції.

Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 04.04.2022 у справі № 285/757/22, відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 50-ти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Відповідно до частини третьої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно постанови суду ОСОБА_1 вину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди визнав, підтвердив обставини зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З матеріалів справи судом встановлено, що на момент ДТП транспортний засіб MERCEDES-BENZ ATEGO 818, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням відповідача був застрахований в ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» на підставі полісу №ЕР-204113539 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до угоди про виплату страхового відшкодування №ГО-15390/КВ8 від 26.05.2022 ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» було визначено суму завданих збитків власнику автомобіля TOYOTA AVENSIS, реєстраційний номер НОМЕР_2 , розмір страхового відшкодування, а також складено страховий акт № ГО-15390/КВ8 від 26.05.2022.

В подальшому у відповідності до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 20 000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 282 від 30.05.2022.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих унаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Таким чином Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальників - заподіювача шкоди.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюютьсяКонституцією України,Цивільним кодексом України,Законом України"Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

У відповідності до статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі (деліктне зобов`язання).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (частина першастатті 599 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Згідностатті 27 Закону України «Про страхування» тастатті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно дост. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого відноситься шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого.

Відповідно до п. 38-1.1 ст. 38-1 Закону, у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування,, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.

Відповідно до полісу № ЕР-204113539 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів визначено тип транспортного засобу - автомобіля марки MERCEDES-BENZ ATEGO 818, реєстраційний номер НОМЕР_1 , С1 (вантажний автомобіль вантажопідйомністю до 2 тонн (включно)). Коригуючий коефіцієнт (К1) застосовано в розмірі 2.

Як вбачається з матеріалів справи, під час розслідування страхового випадку ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» було встановлено, що відповідач використовував транспортний засіб MERCEDES-BENZ ATEGO 818, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування.

При цьому, зі встановлених заводом-виробником технічних характеристик вантажного автомобіля MERCEDES-BENZ ATEGO 818, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вбачається, що його вантажопідйомність складає 4,64 тонни, що підпадає під визначення «вантажні автомобілі вантажопідйомністю понад 2 тонни» (С2). Коригуючий коефіцієнт (К1) мав бути зазначений - 2,18.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху визначено, що вантажний автомобіль - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів; легковий автомобіль - автомобіль з кількістю місць для сидіння не більше дев`яти, з місцем водія включно, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів та їх багажу із забезпеченням необхідного комфорту та безпеки.

Пунктом 2.13 Правил дорожньогоруху визначено,що транспортні засоби належать до таких категорій: «В» - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми, состав транспортних засобів з тягачем категорії В та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів; «С1» -призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких становить від 3500до 7500 кілограмів (від 7700 до 16500фунтів), состав транспортних засобів з тягачем категорії С1 та причепом, повна маса якого неперевищує 750 кілограмів; «С» - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів), состав транспортних засобів з тягачем категорії С та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів.

Відповідно до Розпорядження Держфінпослуг від 9.07.2010 № 566 (у редакції розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 09.04.2019 №538) визначено коригуючі коефіцієнти та їх розміри під час укладання договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Також зазначеним розпорядженням визначено порядок визначення коригую чого коефіцієнта.

Так коригуючий коефіцієнт визначається відповідно до відомостей про тип транспортного засобу, зазначений у документі про його реєстрацію. За відсутності такого документа або зазначення у наявному документі іншої класифікації типу транспортного засобу, ніж передбачена законодавством про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зазначаються типи транспортних засобів, визначені заводом-виробником або уповноваженою установою.

Відповідно до таблиці коригуючих коефіцієнтів та їх розмірів під час укладання договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів визначено, що розмір коригуючого коефіцієнта для легкових автомобілів 2001-3000 (включно) кубічних сантиметрів складає 1,18, а для вантажних автомобілів вантажопідйомністю до 2 тонн(включно) 2.

Згідно із частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Під час застосування наведених норм права підлягає врахуванню висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року, провадження №14-176цс18 (пункти 68-70):стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування» з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченомуЗаконом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених устатті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зістаттями 993 ЦК Українита 27Закону України «Про страхування»до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Таким чином відносини між сторонами у справі регулюються правиламистаттями 1191 ЦК Українита 38Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Позивач (який є страховиком відповідача) виконав свої зобов`язання за договором обов`язкового страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

Відносини між відповідачем та його страховиком регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами 38Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно з п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.

Згідно ч. 1ст. 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2статті 13 цього Закону(при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З матеріалів справи судом встановлено, що виплата страхового відшкодування була здійснена за полісом, в якому визначено невірне значення коригуючого коефіцієнта (К1). Використання забезпеченого транспортного засобу передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта (2,18) ніж визначено полісом (2).

Таким чином, у відповідача, як у особи, відповідальної за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, на підставі п. 381.1 ст. 381 Закону виник обов`язок компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування, що складає 10 000,00 грн.

Разом з тим, відповідно до пп. 38.1.1. п. 38.1 ст. 38 Закону, Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Відповідно до пп. 33.1.4. п. 33.1. ст. 33 Закону, у разі настання дорожньотранспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Вбачається, що в порушення ст. 33 Закону, відповідач не надав ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» протягом трьох робочих днів з дня настання ДТП письмове повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

Невиконання відповідачем обов`язків, покладених на нього Законом, позбавило позивача встановити всі обставини та причини ДТП, а також наявність можливих підстав для регресної вимоги.

Таким чином, відповідно до пп. 38.1.1. ст. 38 та ст. 38.1 Закону, саме до відповідача, як до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» отримало право подати регресний позов щодо компенсації виплаченого страхового відшкодування в сумі 20 000,00 грн.

Щодо виплати інфляційних витрат та 3% річних за період з 15.02.2023 по 13.10.2023, суд зазначає наступне.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05 липня 2019 року у справі № 905/600/18 вказано, що:

Враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Суд також враховує, що відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перевірено розрахунок нарахування інфляційних втрат та 3% річних і він приймається судом.

Доказів протилежного суду не надано і судом таких доказів не здобуто.

Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався, доводів позивача не спростував.

Вирішуючи спір, суд керується положеннями ч.1 ст.13 ЦПК України, якою визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом, а відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З врахуванням наведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ЮНІВЕС» про стягнення з відповідача в порядку регресу суми виплаченого страхового відшкодування в розмірі 20 000,00 грн., інфляційних втрат в розмірі 438,51 грн., 3% річних від суми заборгованості в розмірі 396,16 грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду сплачено 2 147,20 грн. судового збору, а тому сплачена сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись Законом україни «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 11, 15, 16, 979, 990, 993, 1166, 1187, 1188, 1191, 1194 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273,354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЮНІВЕС» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: невідомий, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , приватний будинок) на користь Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЮНІВЕС» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 72) в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 20 000,00 грн., інфляційні втрати в розмірі 438,51 грн., 3% річних від суми заборгованості в розмірі 396,16 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: невідомий, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , приватний будинок) на користь Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЮНІВЕС» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 72) суму сплаченого судового збору в розмірі 2 147,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 08.07.2024 року.

Суддя О.М. Букіна