Справа № 2/593/230/2024
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" червня 2024 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в

складі:

головуючої - судді Данилів О.М.

при секретарі Соколовській Н.Я.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Бережани цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи на стороні позивача - органу опіки та піклування Бережанської міської ради про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

6 червня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся в Бережанський районний суд з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення її батьківських прав.

В поданій заяві позивач вказав, що він перебував з відповідачкою ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . Подружнє життя у них не склалося, тому 11 грудня 2023 року рішенням Бережанського районного суду шлюб між ними було розірвано. Вони хоч перебували у зареєстрованому шлюбі, однак фактично з травня 2023 року проживали роздільно. З вказаного часу їх син залишився проживати з ним. А так як протягом зазначеного часу відповідачка не піклується про фізичний і духовний розвиток свого сина, не спілкується з ним взагалі та не цікавиться його життям, не відвідує його та не надає матеріальної допомоги на його утримання, тому він звернувся до суду із заявою, у якій просив позбавити відповідачку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, подав суду заяву про проведення судового засідання у його відсутності, подані ним позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити. Надіслав суду свої письмові пояснення, у яких зазначив, що з травня 2023 року вони із відповідачкою не підтримують шлюбних відносин та проживають роздільно. Відповідачка самоусунулася він виконання своїх батьківських обов`язків та не заперечувала, щоб їх дитина проживала разом з ним. Вона не займається вихованням сина, не цікавиться його життям та навчанням та весь тягар по вихованню та утримання сина ліг на його плечі. А так як відповідачка зовсім не дбає про свого сина, тому він звернувся до органу опіки та піклування про доцільність позбавлення її батьківських прав, як такої, що не цікавиться життям і здоров`ям своєї дитини.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, подала суду нотаріально завірену заяву, у якій вказала, що вона позовні вимоги визнає, погоджується з тим, щоб її було позбавлено батьківських прав відносно її сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У поданій суду заяві відповідачка також просила провести розгляд справи у її відсутності.

Представник служби у справах дітей Бережанської міської ради, як органу опіки та піклування, ОСОБА_4 в судове засідання також не з`явилася, подала суду письмову заяву про розгляд вказаної цивільної справи у відсутності представників органу опіки та піклування. Наданий суду висновок про доцільність позбавлення відповідачки ОСОБА_2 батьківських прав щодо її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підтримує, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задоволити, оскільки відповідачка більше року не цікавиться життям та вихованням свого сина та, подавши суду письмову заяву, сама не заперечує проти задоволення вказаного позову.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, взявши до уваги подану відповідачкою заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсутності, яка завірена нотаріально, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задоволити, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 4 Цивільно-процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно статті 13 Цивільно-процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно ст.ст. 9, 18 Конвенції "Про права дитини", ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р. № 780-Х11, батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно роз`яснень, викладених в цій Постанові, ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків.

Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 5 травня 2007 року по 11 грудня 2023 року перебували в зареєстрованому шлюбі від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 .

Вищевказаний факт підтверджується долученими до матеріалів справи та оглянутими в судовому засіданні доказами, а саме: свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 16 березня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бережанського районного управління юстиції у Тернопільській області та рішенням Бережанського районного суду від 11 грудня 2023 року у справі № 593 /1353/23 про розірвання шлюбу.

Судом також встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 з травня 2023 року зовсім не цікавиться життям сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не підтримує з сином жодного спілкування, не цікавиться його станом здоров`я, навчанням, фізичним та духовним розвитком.

Зазначені факти, як кожен окремо, так і в їх сукупності, суд оцінює як ухилення відповідачки ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідоме нехтування нею своїми обов`язками щодо неповнолітньої дитини.

Вищевказані факти відповідачка визнала про що свідчить подана нею суду заява про визнання позову, яка завірена нотаріально.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 цього ж Кодексу обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, у зв`язку з чим суд враховує відсутність будь-якого спілкування відповідачки з сином тривалий час та свідоме нехтування нею виконання своїх батьківських обов`язків.

За вказаних обставин, беручи до уваги визнання позову відповідачкою, суд приходить до переконання, що позовні вимоги про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно малолітньої дитини ОСОБА_3 є підставними та підлягають до задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 164-166 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 13, 76- 82, 89, 200, ч. 4 ст.206, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительку АДРЕСА_1 , батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення у відповідності до ч.6 ст. 259 ЦПК України складено 1 липня 2024 року.

Суддя Бережанського

районного суду Тернопільської області Данилів О.М.