КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2-др/947/151/24
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Калініченко Л.В.
при секретарі Матвієвої А.В.,
За наслідком розгляду вказаної справи, 04.11.2024 року Київським районним судом міста Одеси ухвалено рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області, про визначення місця проживання дитини з матір`ю задоволено. Визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнуто з ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , у відшкодування витрат зі сплати судового збору 1211 гривень 20 копійок.
В обґрунтування заявлених вимог представник позивача посилається на те, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04.11.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі, за наслідком чого остання має право на відшкодування понесених нею під час розгляду даної справи витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, справу за вказаною заявою розподілено судді Калініченко Л.В. та передано головуючому по справі 11.11.2024 року.
Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 11.11.2024 року вказану заяву призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 19.11.2024 року о 14 годині 30 хвилин.
До судового засідання призначеного на 19.11.2024 року учасники справи не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином.
Однак, 18.11.2024 року до суду надійшли від представника відповідача письмові пояснення щодо вказаної заяви, в якій вважає відсутніми підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про відшкодування витрат на правничу допомогу у заявленому розмірі, з підстав її необґрунтованості, а також невідповідності наданого платіжного доручення на підтвердження сплати позивачкою коштів за відповідні послуг до належного доказу, та доказу що підтверджує сплату за надані їй послуги саме в межах даної справи. Додатково представник вказує, що предмет спору в даній справі належить до малозначних справ, а відтак визначений позивачем розмір витрат на правничу допомогу не є співмірним, а також буде надмірним тягарем для відповідача.
Додатково, до суду 18.11.2024 року до суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення судового засідання, з підстав перебування представника у відпустці.
Також, 19.11.2024 року до суду надійшла заява від представника позивачки про підтримання заявлених вимог та розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення суду в судовому засіданні за її відсутності.
У відповідності до частин 3-4 статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Приймаючи викладене, оскільки неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви, а також враховуючи висловлену позицію відповідачем у наданих письмових поясненнях з приводу поданої позивачем заяви, ненадання представником відповідача жодних доказів на підтвердження викладених підстав неможливості з`явитись до судового засідання, як і доказів на підтвердження перебування у відпустці, судом було ухвалено провести розгляд питання з розподілу судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу, в судовому засіданні 19.11.2024 року за відсутності сторін по справі.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного.
Під час звернення до суду з даним позовом, позивачем ОСОБА_1 у позові зазначалось вимоги про відшкодування наступних судових витрат:
- судового збору в сумі 1211,20 грн.;
За наслідком розгляду вказаної справи, 04.11.2024 року Київським районним судом міста Одеси ухвалено рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області, про визначення місця проживання дитини з матір`ю задоволено. Визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідні докази на підтвердження понесення ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу та заява про ухвалення додаткового рішення суду, скерована представником позивачки до суду 07.11.2024 року.
Статтею 246 ЦПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що докази на підтвердження судових витрат подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Отже, вказана заява з доказами на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, подана стороною позивача ОСОБА_1 до суду у визначені ст. 141 ЦПК України строки, за наслідком чого відсутні підстави для залишення вказаної заяви без розгляду.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо зокрема судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно зі статтею 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в свою чергу належать у тому числі витрати на професійну правничу допомогу.
Приймаючи що питання з компенсації понесених позивачем судових витрат що складаються з витрат на професійну правничу допомогу судом не вирішувалось під час ухвалення рішення суду від 04.11.2024 року за наслідком розгляду справи, суд вважає наявними підстави для ухвалення додаткового рішення суду по даній справі з розгляду даного питання.
Щодо обґрунтованості вимог ОСОБА_1 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.
У відповідності до положень статті 59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Статтею 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: 1) довіреністю; 2) ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; 3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України "Про безоплатну правничу допомогу" (частина четверта статті 62 ЦПК України ).
За положеннями пункту 4 статті 1 , частини третьої та п`ятої статті 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правничої допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
Пункт 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлює, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" ).
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. (частина перша статті 182 ЦПК України ).
Порядок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу забезпечується відповідно до статей 134 , 137 , 141 ЦПК України .
Відповідно до частини першої статті 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
Згідно зі статтею 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 (провадження №12-14гс22), дійшла висновку, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їх розміру, що виходить з конкретних речей справи та фінансового стану обох сторін.
Такі самі критерії, як виявлені вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на основі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавенц проти Латвії» достатньо, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно з частинами другою, третьою, восьмою статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19).
Верховний Суд у справах №905/1795/18 та №922/2685/19 неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Отже, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони.
У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
Приймаючи вищевикладене, досліджуючи подані до суду докази, судом встановлено, що представництво інтересів позивача в даній справі ОСОБА_1 здійснювалось адвокатом Бєлосевич Євгенією Павлівною, повноваження якого підтверджуються ордером серії ВН №1403665 від 28.08.2024 року, виданим на підставі договору №01/04/2023 про надання правничої допомоги від 24.04.2023 року.
У відповідності до наданого договору №01/04/2023 про надання правничої допомоги від 24.04.2023 року вбачається, що він укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Бєлосевич Євгенією Павлівною.
У відповідності до умов вказаного договору, Адвокат зобов`язується надавати Клієнту правову допомогу («послуги») в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а Клієнт зобов`язується оплатити вказані послуги та фактичні витрати Адвоката у порядку та строки обумовлені Сторонами. За цим договором Клієнту надаються такі послуги: забезпечення захисту прав, свобод і законних інтересів Клієнта; надання Клієнту правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності Клієнта, складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів Клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; забезпечення захисту та представлення інтересів Клієнта перед фізичними та юридичними особами, в органах державної влади, правоохоронних органах, у тому числі, але не виключно в органах прокуратури, внутрішніх справ, Національній поліції, Службі безпеки України тощо, органах ДРАЦ, митних органах, органах державної податкової служби, контролюючих органах, Міністерстві юстиції України, в його структурних підрозділах, територіальних органах тощо, органах місцевого самоврядування, районних державних адміністраціях, виконавчих комітетах, органах державної влади, органах статистики, органах державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, перед державними реєстраторами, в органах державної виконавчої служби та перед приватними виконавцями, в центрах надання адміністративних послуг, їх філіях, відділеннях зв`язку, філіях та представництвах, органах поштового зв`язку, органах нотаріату, в установах, підприємствах і організаціях незалежно від форми власності та форм підпорядкування, а також в загальних, адміністративних та господарських судах України усіх інстанцій, зокрема у цивільних, господарських та адміністративних справах, у справах про адміністративні правопорушення, у справах окремого та наказного провадження, в кримінальному провадженні, в тому числі оскарження дій та бездіяльності службових та посадових осіб, з усіма правами, які надані законом позивачу, відповідачу, потерпілому, третій особі, свідку, заявнику, скаржнику тощо.
У пункті 2 договору сторони визначили умови визначення гонорару та прядок сплати послуг.
Відповідно до даних умов, до складу плати за цим Договором включається винагорода за виконані Адвокатом дії - гонорар, та відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з виконанням Договору.
Розмір плати за послуги за Договором визначається за попередньою домовленістю сторін (п.2.2.).
Визначена п. 2.2. Договору плата сплачується Адвокату до початку виконання послуг, якщо інше не передбачено додатковою угодою сторін (п.2.3.).
Якщо плата Адвокату визначена в залежності від ціни пред`явленого позову, то в разі зменшення ціни позову за ініціативою Клієнта розмір плати не змінюється; а в разі збільшення ціни позову Адвокат має право на доплату у розмірі, що визначається за правилами п. 2.1. Договору та сплачується не пізніше 3 робочих днів з моменту подання відповідного клопотання до суду.
Розмір плати не змінюється в разі укладення мирової угоди, залишення позову без розгляду або інших дій, які свідчили про відмову Клієнта від подальшого виконання цього Договору.
Пункт 2.4., Адвокат вправі збільшити розмір плати у випадку, якщо для подальшого виконання доручення необхідно збільшити розмір фактичних витрат на виконання послуг.
Пункт 2.5., Адвокат вправі за попереднім погодженням з Клієнтом збільшити розмір гонорару, якщо при наданні послуг виявилася необхідність збільшення обсягу часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення, виїзду у відрядження або виявилася вірогідність того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю Адвокатом інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання в звичайному часовому режимі.
Додаткова плата, визначена п. 2.4., 2.5. цього Договору, сплачується Клієнтом після отримання відповідного попередження Адвоката, але до початку вчинення тих дій, які викликали необхідність підвищення плати (п.2.6.).
Згідно з пунктом 2.7., Клієнт сплачує Адвокату плату готівкою або перерахуванням коштів на відповідний банківський рахунок Адвоката.
Відповідно до пункту 3.1 договору, цей Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до виконання Сторонами своїх зобов`язань.
Сторонами у даному додатку визначено, що загальна сума гонорару сплачується Адвокату до подання позовної заяви до суду та може бути збільшеним у разі, якщо при наданні послуг виявилися необхідність збільшення обсягу часу і роботи, що вимагалась для належного виконання договору.
Досліджуючи матеріали цивільної справи, судом встановлено, що представництво інтересів позивача ОСОБА_1 здійснювалось у відповідності до вказаного договору адвокатом Бєлосевич Є.П., безпосередньо якою: здійснювались дії з подання і підписання позовної заяви; надано відповідь Одеського ліцею №7 ОМР від 20.08.2024 року за №01-27/543, яка врахована судом як доказ та отриманий адвокатом за наслідком надання адвокатського запиту від 15.08.2024 року за №15/08/2024; здійснювалась участь в судових засіданнях під час розгляду справи та подавались заяви з процесуальних питань.
За наслідком викладеного, суд зазначає, що вид та характер правничої допомоги, що відображений сторонами договору №01/04/2023 року від 24.04.2023 року у додатку №1 від 20.07.2024 року, пов`язаний з предметом даної справи і безпосередньо стосується надання адвокатом правничої допомоги в межах розгляду даної цивільної справи.
Разом з тим, суд враховує, що приймаючи умови додатку №1 від 20.07.2024 року з визначеного розміру гонорару та умов його сплати до фактично наданих послуг і до звернення адвоката до суду з даним позовом, вбачається, що визначений сторонами розмір гонорару в межах надання правничої допомоги в цій справі є фіксованим.
Гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).
Суд зазначає, що відповідачем не обґрунтовано жодними належними доводами в чому полягає неспівмірність визначеного позивачем та її адвокатом сума гонорару зі обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
Щодо доводів відповідача про те, що дана справа є малозначною, та визначений розмір гонорару неспівмірний з обсягом виконаної роботи, суд вважає безпідставними враховуючи, що у відповідності до положень статті 19 ЦПК України, малозначними справами є зокрема справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У відповідності до положень ч.4 статті 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:
1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя;
2) щодо спадкування;
3) щодо приватизації державного житлового фонду;
4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу;
5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.
Приймаючи, що предметом даної справи є спір між батьками що виник з сімейних правовідносин щодо визначення місця проживання дитини, останній у відповідності до положень статті 274 ЦПК України підлягає розгляду лише в порядку загального позовного провадження, що виключає можливість віднесення даного предмету спору до малозначних, а відтак доводи відповідача в цій частині є безпідставними.
Судом враховується, що правовідносини за даною справою виникли між сторонами з сімейних відносин щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, за наслідком не врегулювання даного питання сторонами по справі в позасудовий спосіб, а відтак розгляд даного питання впливав на інтереси малолітньої дитини, що має важливе значення як для сторін по справі, так і для дитини, що виключає ствердження про відношення даної категорії справи до незначної складності та застосування єдиної правозастосовної практики.
Крім того, як вбачається дана сплата коштів відповідає пункту 2.3 договору, умовами якого визначено, що відповідна сплата коштів повинна бути сплачена клієнтом до початку виконання адвокатом роботи.
З матеріалів справи вбачається, що пред`явлення адвокатом позову по даній справі від імені ОСОБА_1 відбулось саме після вчинення дій зі сплати коштів позивачкою у визначеному у додатковій угоді №1 від 20.07.2024 року розмірі.
Разом з тим, суд зазначає, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено, що підтверджується позиціями Верховного Суду у постанові від 23.12.2021 року по справі №923/560/14, у постанові від 10 листопада 2021 року по справі №329/766/18, у постанові від 23 вересня 2021 року у справі N 904/1907/15.
Приймаючи викладене, суд вважає заперечення відповідача проти обґрунтованості та співмірності визначених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі необґрунтованими та безпідставними, як і не обґрунтованими підстави для зменшення вищевказаного розміру витрат на правничу допомогу, понесених позивачем ОСОБА_1 під час розгляду даної справи.
Відповідно до ч.1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного та керуючись ст. 1-18, 76-81, 89, 133, 134, 136-137, 141, 264, 270, 352, 354 ЦПК України, суд,
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст додаткового рішення суду складено 25.11.2024 року.

Головуючий Л. В. Калініченко