РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року Рівненський міський суд

Рівненської області

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Білецькій А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рівненської міської ради про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

в с т а н о в и в :

В Рівненський міський суд Рівненської області з позовом до Рівненської міської ради про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_1 .

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримала, просить суд їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві та визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Ленінським РВ ГУМВС України в Криму 30 січня 1996 року, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 додатковий строк в три місці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що Гайсинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) 31 травня 2022 року складно відповідний актовий запис №189.

В судовому засіданні представник відповідача суду пояснила, що ознайомившись із доводами та підставами пред`явлення позовної заяви, Рівненська міська рада не заперечує щодо можливості задоволення позовних вимог заявлених позивачкою у позовній заяві.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Судом встановлено, що на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 09 липня 1998 року виданого Департаментом міського господарства Рівненської області ради квартира, яка знаходиться в АДРЕСА_2 дійсно належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_3 та членам його сім`ї ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Рішенням Рівненського міського суду Рівненької області від 26 жовтня 2006 року по цивільній справі №2-7870/06 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та третьої особи на стороні відповідачів без самостійних вимог першої Рівненської міської Державної нотаріальної контори про визначення часток в майні, що є у спільній сумісній власності та визнання права власності на спадкове майно позов задоволено; виділено померлому ОСОБА_3 частки квартири АДРЕСА_2 ; визнано за ОСОБА_2 право власності на частку квартири АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в порядку успадкування.

З дослідженого в судовому засіданні витягу про реєстрації права власності на нерухоме майно№12677895 виданого 28.11.2006 року КП Рівненське МБТІ вбачається, що ОСОБА_2 на підставі рішення суду / Справа №2-7870/06 / 26.10.2006 / Рівненський міський суд на праві приватної спільної часткової власності належить частка квартири за адресою АДРЕСА_2 .

З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 виданого 03 січня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції вбачається, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що складено відповідний актовий запис №26. Місце смерті Україна Рівненська область місто Рівне.

10 лютого 2020 року ОСОБА_2 склала заповіт, яким заповіла ОСОБА_1 належну їй частку в квартирі за адресою АДРЕСА_2 .

Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні заповітом від 10 лютого 2020 року посвідченим ОСОБА_6 , приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області та зареєстрованого в реєстрі за №74 з якого вбачається, що ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , народжена в селі Плешкані Золотоніського району Черкаської області 09 травня 1940 року, зареєстрована в АДРЕСА_2 , діючи цілеспрямовано, свідомо, добровільно, розумно та на власний розсуд, розуміючи значення своїх дій без будь-якого примусу як фізичного, так і морального, перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, усвідомлюючи значення своїх дій, на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: 1. Належну їй частку в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_2 заповідає ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає в АДРЕСА_3 . 2. У разі смерті призначеного нею спадкоємця до відкриття спадщини або відмови її від спадщини заповідає зазначене в п.1 цього заповіту майно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 виданого 07 квітня 2020 року Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , про що складено відповідний актовий запис №617. Місце смерті Україна Рівненська область місто Рівне.

Тобто, станом на ІНФОРМАЦІЯ_8 померли: чоловік ОСОБА_2 ОСОБА_3 (помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ) та дві її дочки ОСОБА_5 (померла ІНФОРМАЦІЯ_5 ) та ОСОБА_4 (померла ІНФОРМАЦІЯ_8 ).

Суд вважає за необхідне зазначити, що на підставі рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 26 травня 2020 року №424 Про встановлення опіки над малолітнім ОСОБА_8 встановлено наступне: було розглянуто заяву ОСОБА_1 , 1963 року народження про призначення її опікуном над малолітнім ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_9 та має статус дитини-сироти, наданий розпорядженням Рівненського міського голови від 04.05.2020 №374-р, та вирішено: встановити опіку над малолітнім ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_9 та призначити його опікуном громадянку ОСОБА_9 , надати їй права і покласти обов`язки законного представника малолітнього згідно з чинним законодавством. Визначити місце проживання підопічного за місцем проживання опікуна.

Згідно акту відвідання сім`ї опікуна ОСОБА_1 від 27 липня 2021 року, що мешкає за адресою АДРЕСА_4 в якій проживає підопічний ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_10 було встановлено, що за даною адресою проживають: ОСОБА_8 підопічний; ОСОБА_1 опікун (дв.бабуся); ОСОБА_10 чоловік опікуна, ОСОБА_2 прабабуся. Висновок: для підопічної дитини створені належні умови для проживання, немає зловживань з боку опікуна.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2 .

Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 виданим 31 травня 2022 року Гайсинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з якого вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що складено відповідний актовий запис №189. Місце смерті Україна Вінницька область Гайсинський район місто Гайсин.

З дослідженої в судовому засіданні довідки про останнє місце реєстрації померлого вбачається, що Департамент цифрової трансформації та забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради повідомляє про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 24.08.1973 року та знята із задекларованого/зареєстрованого місця проживання 31.05.2022 року у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_12 .

05 червня 2024 року позивачка ОСОБА_1 звернулась з письмовою заявою до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Торкунової Т.А. про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

З дослідженого в судовому засіданні Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №77214963 від 05 червня 2024 року наданого приватним нотаріусом Торкуновою Т.А. вбачається, що було проведено реєстрацію спадкової справи: номер у спадковому реєстрі - 72534828; номер у нотаріуса 26/2024; місце заведення: Рівненська обл., Рівненський міський, приватний нотаріус Торкунова Т.А.; дата заведення 05.06.2024. Додаткові відомості: Спадкодавець: ОСОБА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_4 ; дата та місце народження: 09.05.1940, невідомо; дата смерті: 28.05.2022; додаткові відомості: останнє місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .

06 червня 2024 року індекс 98/02-3 приватним нотаріусом Торкуновою Тетяною Анатоліївною Рівненського міського нотаріального округу було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на часток квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , що належали померлій ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії, а саме: видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку нерухомого майна, яке залишилось у померлої, не може бути вчинена у зв`язку із пропущеним строком для прийняття спадщини (ст.1270 ЦК України). Заявнику роз`яснено ст.1272 ЦК України, згідно якої за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

З вказаної постанови, зокрема слідує наступне. «Після отримання вказаної вище заяви, нотаріусом були здійснені всі відповідні перевірки у Спадковому реєстрі України (спадкові справи та видані на ї підставі свідоцтва про право на спадщину, заповіти/спадкові справи) за результатами яких відкрита спадкова справа №26/2024 після смерті ОСОБА_2 : номер у спадковому реєстрі 72534828. Відкритих спадкових справ на ім`я померлої не зареєстровано, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 05 червня 2024 року за №77214522. Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 05 червня 2024 року №77214538, від імені померлої зареєстрований заповіт. Заповіт, посвідчений ОСОБА_6 , приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області 10 лютого 2020 року за реєстровим №74, за яким належну їй частку в квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , померла заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає в АДРЕСА_4 . Спадкоємцями першої черги за законом були дочки померлої. ОСОБА_5 (дочка) померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 (дочка) померла ІНФОРМАЦІЯ_8 . Інших спадкоємців першої черга за законом, спадкоємців, які відповідно до свого статусу вважаються такими, що спадщину прийняли, пережившого подружжя у померлої немає. частки квартири належать померлій на праві приватної спільної часткової власності на підставі: частка на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Департаментом міського господарства Рівненської міської ради Рівненської області 09 липня 1998 року; частка на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 жовтня 2006 року справа №2-7870/06, зареєстрованого КП Рівненським МБТІ 28 листопада 2006 року; частка належала дочці померлої ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Департаментом міського господарства Рівненської міської ради Рівненської області 09 липня 1998 року. Спадкоємицею ОСОБА_5 була її мати, ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Заповітів, спадкових договорів, відкритих справ від імені ОСОБА_5 не зареєстровано, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру. ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті своєї дочки, оскільки постійно проживала та була зареєстрована з нею на час відкриття спадщини, про що свідчить довідка Житлово-комунального підприємства «Галицьке» Рівненського міськвиконкому, видана 04 липня 2014 року за №1524.».

Як було встановлено в судовому засіданні, позивачка по справі, є військовослужбовицею та з 24 лютого 2022 року постійно перебувала на військовій службі у військовій частині НОМЕР_7 ( АДРЕСА_5 ), що підтверджується письмовими доказам, у зв`язку з чим з поважних причин не змогла вчасно, у передбачений законодавством шестимісячний строк, звернутись з відповідною заявою до нотаріуса про прийняття спадщини.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини першої статті 1268 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п.24 Постанови пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до висновків Верховного Суду України, які містяться у постановах від 26 вересня 2012 року, 04 листопада 2015 року та 14 вересня 2016 року, винесених за результатами розгляду справ №6-85цс12, №6-1486цс15 та №6-1215цс16 відповідно, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Верховний Суд вказує на те, що вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком.

Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

У своїй постанові від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/17 Верховний Суд чітко зазначив, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Вищезазначене положення також викладене і у постанові третьої Касаційного Цивільного Суду Верховного Суду від 26 липня 2021 року у справі №405/7058/19, зокрема: «…Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року у справі N6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі N 643/3049/16-ц (провадження N 61-39398св18), від 11 листопада 2020 року у справі N 750/262/20 (провадження N 61-14038св20), від 03 березня 2020 року у справі N 145/148/20 (провадження N 61-16153св20). Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховним Судом України від 06 вересня 2017 року у справі N 6-496цс17. Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі N 642/2539/18-ц, від 26 червня 2019 року у справі N 565/1145/17, від 28 жовтня 2019 року у справі N 761/42165/17, від 06 червня 2018 року у справі N 315/765/14-ц, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.».

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні було встановлено, що позивачкою з поважних причин було пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 ; позивачка в інший спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, захистити своє порушене право не може; інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 немає; представник відповідача не заперечила проти задоволення позовних вимог позивача, що підтвердила у поданому до суду письмовому відзиві на позов та безпосередньо в судовому засіданні, а тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження та підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,263,264,265,268,273,354 ЦПК України, ст.ст.1216,1217,1218,1272 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Рівненської міської ради про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задоволити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Ленінським РВ ГУМВС України в Криму 30 січня 1996 року, зареєстрованій АДРЕСА_4 , іпн. НОМЕР_2 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що Гайсинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) 31 травня 2022 року складно відповідний актовий запис №189 тривалістю 3 (три) місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_2

Відповідач: Рівненська міська рада, м.Рівне, вул.Соборна, 12А,

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов