Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/2741/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.07.2024 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання Дорда Д.В., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Вингградівської міської ради Берегівського району, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бровді І.А., звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовом до відповідачки ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Виноградівської міської ради, про позбавлення батьківських прав.

Позовні вимоги мотивовано тим, що рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області, справа № 299/2566/15-ц, від 11 грудня 2015 року, розірвано шлюб, що укладений 08 листопада 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Виноградівського районного управління юстиції у Закарпатській області за актовим записом № 204. Також, вказаним рішенням суду, визначено місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно малолітніх дітей з мотиів, що після встановлення місця проживання дітей разом із батьком, колишня дружина відповідач ОСОБА_2 , зовсім не турбується і цікавиться про матеріальний стан своїх дітей. Діти перебувають на повному майновому утриманні свого батька ОСОБА_1 , а також батько повністю дбає про їх фізичний і моральний стан, а також про їх духовний стан. Колишня дружина позивача ОСОБА_2 самоусунулась від виховання та утримання неповнолітніх сина та доньки. Життям дітей не цікавиться, зав`язків з ними не підтримує. Позивач є єдиним піклувальником неповнолітніх дітей, здійснює за ними постійний догляд, якого вони потребують, оскільки є неповнолітніми дітьми, самостійно здійснює їх утримання та виховання. Відповідачка після розлучення та встановлення місця проживання дітей з ними не спілкується, ніяким чином не піклується дітей, не проявляє заінтересованості в подальшій долі дітей, не цікавиться їх успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний їх розвиток, підготовкою неповнолітніх дітей до самостійного життя, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не надає доступ до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі. Відповідачка покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової або будь-якої іншої участі у вихованні дітей.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Бровді І.А. в підотовче засідання не з`явилися, однак представник позивача подав до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутність.

Відповідачка ОСОБА_2 належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, в підготовче засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає повністю, проти позбавлення батьківських прав відносно дітей не заперечує, мотивуючи визнання позову тим, що виїжджає за кордон.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Виноградівської міської ради Берегівського району Закарпатської області в підготовче засідання також не з`явився, однак подав до суду висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її дітей.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідачкою позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання нею позову прийнято судом.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачкою, суд вважає за можливе у підготовчому с засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Суд встановив, що сторони є батьками неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується відповідними свідоцтвами про народження дітей.

Діти народилися під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області, справа № 299/2566/15-ц, від 11 грудня 2015 року, розірвано шлюб, що укладений 08 листопада 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Виноградівського районного управління юстиції у Закарпатській області за актовим записом № 204.

Також, вказаним рішенням суду, визначено місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Дитина проживають разом з батьком та перебуває на його повному утриманні.

Мати дітей, відповідачка ОСОБА_2 не бере участь у житті, утриманні та вихованні сина та дочки.

Згідно висновку органу опіки та піклування Виноградівської міської ради Закарпатської області щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачки від 20.06.2024 за № 02.1-15/3035 встановлено, що відповідачка подала до Служби у справах дітей заяву, в якій не спростовує, що діти проживають з батьком та перебувають на його утриманні, так як вона постійно знаходиться за межами області, а також дуже часто виїжджає за кордон і не має можливості виховувати та утримувати дітей. Повідомила, що 17.06.2014 року має запланований виїзд за межі України на довготривале проживання в Угорську Республіку. Через те, що зайнята влаштуванням свого особистого життям, не заперечує проти задоволення позовних вимог чоловіка. В акті оцінки потреб сім`ї, який складається центром надання соціальних послуг зазначено, що ОСОБА_1 належним чином виконує обов`язки по вихованню, навчанню та розвитку дітей. Дбає про їх всебічний розвиток. Батьківський потенціал належний. В акті оцінки потреб сім`ї, який складається центром надання соціальних послуг зазначено, що ОСОБА_2 не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Питання про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , відносно малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 18.06.2024 року. У відповідності до пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Прийнято рішення, письмовий висновок органу опіки та піклування згідно пункту 5 статті 19 Сімейного кодексу України при участі в засіданні надати суду, де зазначити доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , відносно малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . У зв`язку з вищенаведеним, орган опіки та піклування Виноградівської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , відносно малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

У відповідності до вимог ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, а передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до роз`яснень викладених в п. 15 Постанови Пленуму ВСУ від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі по тексту Постанова Пленуму), позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму , ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Згідно ч.2 ст.141 Сімейного кодексу України окреме проживання батьків від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. У відповідності з ч.2 ст.157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Нехтування батьківськими обов`язками з боку відповідачки принижує гідність дітей, а наявність людини, яка юридично має права матері, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дітей як з моральної, так і з правової точки зору.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку; батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч.4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пункт 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України регламентує, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Після встановлення місця проживання дітей разом із батьком, колишня дружина позивача - відповідачка ОСОБА_2 , зовсім не турбується і цікавиться про матеріальний стан своїх дітей.

Діти перебувають на повному майновому утриманні свого батька ОСОБА_1 , а також батько повністю дбає про їх фізичний і моральний стан, а також про їх духовний стан.

Відповідачка ОСОБА_2 самоусунулась від виховання та утримання неповнолітніх сина та доньки. Життям дітей не цікавиться, зав`язків з ними не підтримує.

Суд приходить до переконання, що відсутність жодного контакту відповідачки з своїми дітьми за останні роки або іншого прояву турботи чи інтересу беззастережно вказують на наявність підстав для застосування до відповідачки заходів впливу, у зв`язку з чим позовні вимоги про позбавлення відповідачки батьківських прав підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13,18, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий 10 березня 2010 року Виноградівським РВ ГУМВС України в Закарпатській області, КПП НОМЕР_2 , батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 08.07.2024.

ГоловуючийТ. Ю. Левко