єдиний унікальний номер справи 546/409/24
номер провадження 2/546/265/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Зіненка Ю.В., за участі секретарки судового засідання Гудзенко С.В., представниці позивача ОСОБА_1 , представниці відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Фермерського господарства «Арніка» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільське комунальне підприємство «СІЛЬКОМУНГОСП» та ОСОБА_2 про визнання недійсним договору емфітевзису та визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі,-

установив:

У травні 2024 року представниця позивача Фермерського господарства «Арніка» Іванова О.І. звернулася до суду із даним позовом у якому зазначила, 01.07.2012 між ОСОБА_4 та Фермерським господарством «Арніка» укладено Договір оренди землі б/н від 01.07.2012, який зареєстрований у відділі Держкомзему в Решетилівському районі Полтавської області, про що у аркуші Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі вчинено запис за №03635 від 12.10.2012. Згідно п. 2. Договору оренди землі, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 3,50 га, у тому числі рілля 3,50 га, яка знаходиться на території Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області. У відповіді відділу у Решетилівському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №88/114-20 від 24.02.2020 повідомлено, що згідно «Книги записів про державну реєстрацію договорів оренди землі» зареєстровано в тому числі договір оренди землі за реєстраційним номером №03635, а саме земельна ділянка з кадастровим номером :00:001:0006 площею 3,5000 га, яка належить ОСОБА_4 . Фермерське господарство «Арніка» виконувало умови Договору оренди землі від 01.07.2012 належним чином, будь-яких претензій з боку орендодавця ОСОБА_4 відсутні. Позивач у відповідності до вимог п. 8 Договору оренди землі від 01.07.2012 вчинив дій щодо письмового повідомлення орендодавця про намір продовжити його дію. Позивач більш ніж за місяць до закінчення строку дії договору, надіслав відповідачу 3 ОСОБА_5 лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі (про укладання договору оренди землі на новий строк) за вих. №15/09-08 від 15.09.2022, додавши до нього два проекти додаткової угоди. У відповідності до даного листа позивач повідомив про намір продовжити дію Договору у зв`язку із наявністю переважного права на поновлення його на новий строк та на умовах, визначених у додатковій угоді. Строк дії договору оренди землі від 01.07.2012 мав закінчитися 12 жовтня 2022 року, дані відомості містилися у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Таким чином Фермерське господарство «Арніка» на законних підставах користувалися земельною ділянкою, яка передана відповідачем в оренду.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, на території України із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався.

Відповідно до підпункту 1 пункту 27 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей, а саме вважаються поновленими на один рік без волевиявлення сторін відповідних договорів і без внесення відомостей про поновлення договору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно договори оренди, суборенди, емфітевзису, суперфіцію, земельного сервітуту, строк користування земельними ділянками щодо яких закінчився після введення воєнного стану щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення: а) державної, комунальної власності, невитребуваних, нерозподілених земельних ділянок, а також земельних ділянок, що залишилися у колективній власності і були передані в оренду органами місцевого самоврядування; б) приватної власності.

Відповідно до пункту 28 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України припинення або скасування воєнного стану в Україні або у відповідних окремих її місцевостях не є підставою для припинення дії, зміни договорів оренди, суборенди земельних ділянок, емфітевзису, суперфіцію, земельного сервітуту, поновлених відповідно до підпункту 1 пункту 27 цього розділу, припинення відповідних прав оренди, суборенди земельних ділянок, емфітевзису, суперфіцію, земельного сервітуту. Після припинення або скасування воєнного стану в Україні або у відповідних окремих її місцевостях такі договори продовжують діяти до закінчення строку, на який вони поновлені.

У зв`язку з вищенаведеними обставинами строк дії договору оренди землі продовжено автоматично на 1 рік та мав закінчитися 12.10.2023.

Позивач завчасно до закінчення строку дії договору, надіслав відповідачу ОСОБА_4 лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі (про укладання договору оренди землі на новий строк) за вих. №21/09-9 від 21.09.2022, додавши до нього два проекти додаткової угоди. У відповідності до даного листа позивач повідомив про намір продовжити дію договору у зв`язку із наявністю переважного права на поновлення його на новий строк та умовах визначених у додатковій угоді.Відповідач ОСОБА_4 не звертався до позивача із вимогою щодо повернення земельної ділянки або повідомлення про повернення земельної ділянки для її самостійного обробітку.

Позивач виконує умови Договору оренди землі від 01.07.2012 належним чином, будь яких претензій з боку орендодавця ОСОБА_4 відсутні.

Позивач також посилається на постанову Верховного Суду від 29.03.2023 у справі № 563/376/22-ц щодо даного питання.

У зв`язку з діями відповідача ОСОБА_4 , а саме відсутність будь яких претензій та вимог, позивач вважав поновленим договір оренди землі від 01.07.2012. 11.04.2024 на адресу позивача надійшла заява ОСОБА_2 від 08.04.2024, у відповідності до якої вказано, що у зв`язку з набуттям права власності на земельну ділянку кадастровий номер :00:001:0006 прохав не проводити весняно польовий обробіток на даній земельній ділянці у зв`язку із закінченням договору оренди із позивачем, оскільки бажає самостійно реалізовувати правомочності. На підставі витягу з Державного реєстру речових прав від 08.04.2024 позивачу стало відомо, що підставою для реєстрації права власності був договір про встановлення довірчої власності від 18.12.2021. Починаючи 3 19.12.2021 на адресу позивача не надходило повідомлення про зміну власника земельної ділянки від довірчого власника. Позивач вважає, що відповідачем ОСОБА_2 навмисно не вчинені дії щодо повідомлення з метою усунути позивача від реалізації його прав як орендаря земельної ділянки. Тобто, своїми діями відповідачі порушили переважне право позивача на поновлення Договору оренди землі від 01.07.2012. Позивач мав намір продовжити дію договору оренди землі на більш вигідних умовах, зокрема збільшити розмір орендної плати.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив: визнати недійсним договір емфітевзису від 15.04.2024 року, укладений між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сільське комунальне підприємство «СІЛЬКОМУНГОСП» щодо земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0006 площею 3,5277 га, яка розташована на території Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області; припинити за Товариством з обмеженою відповідальністю «Сільське комунальне підприємство «СІЛЬКОМУНГОСП» право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) щодо земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0006 площею 3,5277 га, яка розташована на території Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області, за номером запису про інше речове право 54781384 від 25.04.2024; визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 01.07.2012 між ОСОБА_2 та Фермерським господарством «Арніка», предметом якої є земельна ділянка за кадастровим номером :00:001:0006 площею 3,5277 га, яка знаходиться на території Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області, у викладеній позивачем редакції; судові витрати покласти на відповідачів.

Ухвалою судді від 20 травня 2024 року у справі відкрите загальне позовне провадження та призначене підготовче засідання на 13 червня 2024 року.

30 травня 2024 року до суду повернувся конверт, адресований ОСОБА_4 , з відміткою поштового відділення «помер» (а.с. 99), у зв`язку з чим 11 червня 2024 року Новосанжарському ВДРАЦС у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було направлено запит з метою підтвердження чи спростування інформації щодо смерті відповідача ОСОБА_4 (а.с. 105)

На запит суду 17 червня 2024 року до суду надійшов від Новосанжарського ВДРАЦС у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (а.с. 120). Згідно з вказаним витягом, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено актовий запис про смерть № 1436.

Ухвалою суду від 22 серпня 2024 року було закрито провадження у справі за позовом Фермерського господарства «Арніка» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільське комунальне підприємство «СІЛЬКОМУНГОСП», ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про визнання недійсним договору емфітевзису та визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі в частині позовних вимог до ОСОБА_4 .

22 серпня 2024 року ухвалою суду було задоволено клопотання представниці відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 про поновлення процесуального строку для подання доказів та про поновлення процесуального строку для подання клопотання про витребування доказів: витребувано у Фермерського господарства «Арніка»:

- копії документів про сплату орендної плати та доказів їх отримання по договорам оренди землі від 01 липня 2012 року, які були укладені між ОСОБА_4 та Фермерським господарством «Арніка» щодо земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0006 з моменту його укладення та до припинення дії договорів;

- інформацію про причину відсутності документів, а саме: проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь відносно земельної ділянки з кадастровими номерами земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0006 за період з 01 липня 2012 року та до припинення дії договору;

- копії агрохімічних паспортів полів, а саме: земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0006, історії полів, на яких знаходиться вищевказана земельна ділянка за період з 01 липня 2012 року та до припинення дії договору оренди.

Клопотання представниці позивача ОСОБА_1 про витребування доказів було задоволено частково: витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільське комунальне підприємство «СІЛЬКОМУНГОСП» копію Договору емфітевзису від 15 квітня 2024 року, укладеного між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сільське комунальне підприємство «СІЛЬКОМУНГОСП», на підставі якого зареєстроване право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), індексний номер 72853986 від 29 квітня 2024 року.

18 вересня 2024 року до суду від представниці відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 до суду надійшов відзив на позовну заяву у якому вона заперечувала проти задоволення позовних вимог з таких підстав. 18.12.2021 р. ОСОБА_2 та ОСОБА_4 уклали договір про встановлення довірчої власності, згідно якому ОСОБА_2 є довірчим власником, а ОСОБА_4 довірчим засновником. Предметом договору є земельна ділянка з кадастровими номерами :00:001:0006. Згідно абз. 2 п. 3 Договору про встановлення довірчої власності зазначено, що об`єкт довірчої власності знаходиться у користуванні на підставі договору оренди, який укладений між ОСОБА_4 та ФГ «Арніка», строк дії договору до 25.03.2030. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер. Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 597-7 ЦК України та згідно п. 10. договору про встановлення довірчої власності: «довірчий власник зобов`язаний звернути стягнення на об`єкт довірчої власності у разі настання однієї з таких обставин: смерті боржника». 08.04.2024 р. ОСОБА_2 звернув стягнення на об`єкт довірчої власності шляхом реєстрації за собою права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :00:001:0006. 15.04.2024 року ОСОБА_2 уклав з ТОВ «СКП «Сількомунгосп» договір емфітевзису. Договір оренди земельної ділянки відноситься до зобов`язальних правовідносин, а договір емфітевзису до речового права, тому відсутні підстави для застосування ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» щодо переважного права орендаря на укладення договору. Посилаючись на положення ч. 2 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» представниця відповідача зазначає, що лист повідомлення щодо наміру скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк позивач направив ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , на той час ОСОБА_4 помер, тому він лист не отримав. Згідно матеріалів справи лист-повідомлення ФГ «Арніка» від 24.09.2022 був повернутий позивачу, тобто позивачу було відомо про дані обставини, але позивач не вчинив дій на встановлення обставин повернення поштового відправлення. Згідно позовної заяви 11.04.2024 року позивачу стало відомо, що ОСОБА_2 є довірчим власником земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0006. У договорі оренди землі від 01.07.2012 р., який укладений між ОСОБА_4 та ФГ «Арніка», не зазначено ідентифікуючий ознак предмету договору, крім площі земельної ділянки в розмірі 3.53 га, не зазначено, на якій правовій підставі земельна ділянка належала ОСОБА_4 на момент укладення договору оренди. Також вважає, що переважене право у позивача відсутнє, так як він належним чином не виконував умови договору оренди, а саме не своєчасно та не в повному обсязі сплачував орендну плату, позивач постійно порушував строки виплати при цьому пеню, яка передбачена п. 11 Договору оренди землі від 01.07.2012 не нараховував та не виплачував, тобто дане порушення було систематичним. Позивач при укладені договору оренди невірно визначив розмір орендної плати. В п. 9 Договору оренди землі від 01.07.2012 р., який укладений між ОСОБА_4 та ФГ «Арніка», відносно земельної ділянки з кадастровими номерами :00: 001:0006 площею 3,53 га ( в подальшому за текстом Договір оренди землі від 01.07.2012 ) зазначено, що орендна плата вноситься орендарем у розмірі 6% вартості земельних ділянок, що становить 4492,84 грн., в рік, у грошовій або натуральній формі. Відповідно до п. 5 Договорів оренди землі від 01.07.2012 р. нормативно-грошова оцінка земельної ділянки становить 74 880,76 грн., тобто відповідно розмір орендної плати повинен був становити 4492,85 грн. Згідно п. 11 Договорів оренди землі від 01.07.2012 р. зазначено, що орендна плата вноситься щорічно до 20 грудня поточного року. Відповідно до п. 14 Договорів оренди землі від 01.07.2012 р.: «У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,1% несплаченої суми за кожний день прострочення». Згідно документів, які надані позивачем, ОСОБА_4 отримував орендну плату з порушенням строків, які передбачені умовами договору оренди за 2020 рік отримав 15.01.2021, а не до 20.12.2020 року, орендну плату за 2021 рік отримав 28.12.2021, а не до 20.12.2021. ОСОБА_4 не отримав орендну плату за 2022 рік та 2023 рік. ОСОБА_2 орендну плату від ФГ «Арніка» теж не отримував. Згідно правової позиції Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду, яка викладена в постанові від 10.09.2021 р. по справі № 650/628/19 сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість.

Згідно п. 8 Договору оренди землі від 01.07.2012 р. договір укладено на 10 років з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою. Згідно п. 28 Договору оренди землі від 01.07.2012 р. орендодавець має право вимагати від орендар: використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням згідно з цим договором, дотримуватися екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, своєчасного внесення орендної плати. У свою чергу позивач не надав доказів цільового використання земельної ділянки. Згідно відповіді на адвокатський запит Державної установи «Інститут охорони ґрунтів України» ДУ «Держгрунтохорони» від 06.08.2024 р. № 158-10/1078 агрохімічна паспортизація земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0006, яка розташована на території Полтавського району Полтавської області, не проводилася, агрохімічний паспорт на земельну ділянку не видавався. Представниця позивача вважає, що позивач при користуванні спірною земельною ділянкою не дотримався вимог чинного земельного і екологічного законодавства державних та місцевих стандартів, норм і правил щодо використання землі, не здійснив заходи щодо охорони земель, збереження та підвищення родючості ґрунтів та поліпшення інших корисних властивостей землі, що вже призвело до зниження якісних показників ґрунту спірних земельних ділянок.

Направлення орендарем пропозиції про продовження відносин оренди не є безумовною підставою для їх поновлення між сторонами у разі відсутності волевиявлення орендодавця на продовження договору оренди. ОСОБА_2 є довірчим власником спірної земельної ділянки. Згідно п. 41 Договорів оренди землі від 01.07.2012 перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Вважає, що позивач, коли направляв лист-повідомлення від 21.09.2022 р., повинен був здійснити заходи по перевірці даних Орендодавця та направити дані документи ОСОБА_2 , так як волевиявлення ОСОБА_2 відносно укладення додаткової угоди та погодження умов договору не відбулося. Згідно матеріалів, які додані до позовної зави позивач ФГ «Арніка» направило ОСОБА_4 лише лист-повідомлення. Також звертає увагу, що в позовних вимог ФГ «Арніка» просить визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 01.07.2012 з ОСОБА_2 , але ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не були повідомлені про намір позивача на укладення договору оренди на новий строк та з умовами договору. ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Згідно змісту позовної заяви позивач дізнався про перехід права власності до ОСОБА_2 11.04.2024 року з заяви ОСОБА_2 , в якій він просив не проводити весняно-польові роботи. Відповідно до вимог ч.ч. 6, 8 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» у разі смерті орендодавця перебіг строків, визначених частинами другою і п`ятою цієї статті, зупиняється до моменту повідомлення орендаря про перехід права власності на земельну ділянку. З дня, коли орендарю стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку до спадкоємця або територіальної громади, перебіг зазначених строків продовжується з урахуванням строку, що минув до їх зупинення». Позивач не дотримався даних норм законодавства та не направив ОСОБА_2 проект додаткової угоди до договору оренди землі. На думку ФГ «Арніка», договір оренди, який укладений між ОСОБА_4 та ФГ «Арніка», закінчив свою дію 12.10.2023 року, але з цього часу позивач не здійснював ніяких дій для укладення додаткової угоди, розрахунку по орендній платі з Орендодавцем, тобто недобросовісно користувався своїми правами. Згідно ч.1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», в редакції, яка діяла на момент направлення листа повідомлення: однією із істотних умов є дата укладення та строк дії договору оренди, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації та способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. В додаткових угодах не вказана дата укладення договору, відсутній підпис керівника ФГ «Арніка» та печатка. Вважає, що відсутність істотної умови договору може свідчити про його неукладеність. Позивач з моменту припинення дії договору оренди земельною ділянкою не користувався та земельну ділянку фактично передав Орендодавцю. Земельна ділянка була виділені в натурі на місцевості 04.03.2024 інженером-землевпорядником ОСОБА_6 . В постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/1163/17 зазначено, що схвалення може відбутися також і в формі мовчазної згоди, і у вигляді певних поведінкових актів (так званих конклюдентних дій) особи - сторони правочину. В пункті 8.26. постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі N 902/417/18 (провадження N 12-79гс19), зроблений висновок, що "водночас закріплений законодавцем принцип можливості обмеження свободи договору в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах". Згідно правової позиції Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду, яка викладена в постанові від 10.01.2019 року у справі № 573/624/17 щодо відсутності підстав для застосування положень про переважне право на укладення договору оренди при встановлені договору емфітевзису зазначено, що договір оренди земельної ділянки відноситься до зобов`язальних правовідносин, а договір емфітевзису до речового права, тому відсутні підстави для застосування ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» щодо переважного права орендаря на укладення договору.

Представниця відповідача зауважила, що позовні вимоги про визнання недійсним договору емфітевзису та припинення права користування спірною земельною ділянкою за ТОВ СКП «Сількомунгосп» є безпідставними та такими, які не ґрунтуються на нормах матеріального права. Договір емфітевзису був укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «СКП «Сількомунгосп» відповідно до вимог діючого законодавства. Волевиявлення сторін договору було направлено на укладення договору, на час укладення договору було відсутнє зареєстровано право оренди за позивачем.

Посилаючись на викладені обставини, представниця відповідача ОСОБА_3 у задоволенні позову просила відмовити у повному обсязі (т. 1, а. с. 221 226).

Підготовче провадження у справі було закрито 11 жовтня 2024 року та призначено справу до судового розгляду на 21 листопада 2024 року.

Позиція учасників судового процесу

У судовому засіданні 21 листопада 2024 року представниця позивача ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового засідання був повідомлений належним чином (т. 2, а. с. 14). Представниця відповідача ОСОБА_3 у задоволенні позову просила відмовити з підстав, викладених у відзиві на позов.

Представник відповідача ТОВ «СКП «Сількомунгосп» у судове засідання не з`явився про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв (т. 2, а. с. 15).

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ПЛ №001336 ОСОБА_7 належала земельна ділянка площею 3,53 га, яка розташована на території Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області (т. 1, а. с. 44 - 45).

01 липня 2012 року між ОСОБА_7 , як орендодавцем, та Фермерським господарством «Арніка», як орендарем, було укладено договір оренди землі, об`єктом оренди була земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області, загальною площею 3,53 га. Згідно пункту 8 договору оренди землі договір укладено на 10 (десять) років, з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Відповідно до пункту 5 даного договору, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 74880,76 грн. Орендна плата вноситься орендарем у розмірі 6% вартості земельної ділянки, що становить 4492,84 грн. в рік, в грошовій або натуральній формі (пункт 9 договору). Цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (пункт 44 договору) (т. 1, а. с. 40 43).

Згідно акту приймання передачі земельної ділянки від 01 липня 2012 року орендодавець ОСОБА_4 передав земельну ділянку відповідно до договору оренди землі від 01 липня 2012 року орендарю ФГ «Арніка» загальною площею 3,53 га (т. 1, а. с. 39).

Відповідно до листа відділу у Решетилівському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 24.02.2020 ФГ «Арніка», згідно «Книги записів про державну реєстрацію договорів оренди землі» зареєстровано договори оренди на запитувані згідно переліку земельні ділянки, серед яких у Додатку 1 під номером 41 зазначений ОСОБА_4 , дата реєстрації договору оренди 12.10.2012, кадастровий номер :00:001:0006 (т. 1, а. с. а. с. 20, 26)

Також про укладення договору оренди землі свідчить інформація із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права. Так з даного витягу судом установлено, що 01.07.2012 між ОСОБА_4 та Фермерським господарством «Арніка» було укладено договір оренди землі б/н терміном на 10 років щодо земельної ділянки кадастровий номер :00:001:0006, номер запису про інше речове право 36126159. Даний запис було здійснено на підставі рішення державного реєстратора Мартинівської сільської ради Полтавської області Гмирі М.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 51825581 від 30.03.2020 (т. 1, а. с. 46 - 47).

24 вересня 2022 року Фермерське господарство «Арніка» направило орендодавцю ОСОБА_4 лист повідомлення про поновлення договору оренди землі (про укладення договору оренди землі на новий строк) та додаткову угоду до договору оренди землі від 01.07.2012, що підтверджується описом вкладення у цінний лист, копією накладної 059 та фіскального чеку (т. 1, а. с. а. с. 52 - 53, 59, 60).

18 грудня 2021 року між ОСОБА_4 , як довірчим засновником, від імені якого за довіреністю діяв ОСОБА_8 , та ОСОБА_2 , як довірчим власником було укладено договір про встановлення довірчої власності, згідно якого довірчий засновник передає у довірчу власність, а довірчий власник приймає у довірчу власність земельну ділянку площею 3,5277 га, кадастровий номер :00:001:0006. Договір довірчої власності є похідним договором та укладається з метою забезпечення зобов`язання за договором позики, посвідченим приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Довбишем С.М. 18.12.2021 року за №2750, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (пункт 2 договору). Згідно абзацу 2 пункту 3 договору про встановлення довірчої власності довірчий засновник повідомляє довірчого власника, що об`єкт довірчої власності знаходиться у користуванні на підставі договору оренди, який укладений між ОСОБА_4 та ФГ «Арніка», строк дії договору оренди - до 25.03.2030 року. Згідно пункту 10 договору про встановлення довірчої власності довірчий власник зобов`язаний звернути стягнення на об`єкт довірчої власності у разі, зокрема смерті боржника за основним зобов`язанням (т. 1, а. с. 232 234).

Рішення про державну реєстрацію права довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання за ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 3,5277 га, кадастровий номер :00:001:0006, було прийнято 18 грудня 2021 року приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Довбишем С.М., індексний номер: 62399411.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (т. 1, а. с. 123- 124).

Рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 за договором про встановлення довірчої власності від 18.12.2021 було прийнято приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Довбишем С.М. 08.04.2024, індексний номер: 72484620 (т. 1, а. с. 236).

09 квітня 2024 року ОСОБА_2 надіслав голові ФГ «Арніка» ОСОБА_9 письмову заяву у якій зазначив, що у зв`язку із набуттям ним права власності на земельну ділянку кадастровий номер :00:001:0006, просить не проводити весняно польові роботи на даній земельній ділянці у зв`язку із закінченням договору оренди з ФГ «Арніка». оскільки бажає самостійно реалізовувати свої правомочності як власник (т. 1, а. с. 64).

До даної заяви ОСОБА_2 долучив витяг з Державного реєстру речових прав, з якого установлено, що запис про реєстрацію договору про встановлення довірчої власності від 18.12.2021 був внесений приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Довбишем С.М. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 72484620 від 08.04.2024. Власником земельної ділянки кадастровий номер :00:001:0006 зазначений ОСОБА_2 (т. 1, а. с. 65).

15 квітня 2024 року між власником земельної ділянки ОСОБА_2 (землевласник), та користувачем земельної ділянки: ТОВ «Сільське комунальне підприємство «Сількомунгосп», в особі керівника ОСОБА_10 (землекористувач) було укладено договір про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), відповідно до якого землевласник надає, а землекористувач одержує право користування земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на праві емфітевзису з метою отримання сільськогосподарської продукції та доходів від неї. Право користування передається на земельну ділянку загальною площею 3,5277 га, кадастровий номер :00:001:0006 (пункт 2.1. договору). Відповідно до пункту 3.1. цього договору термін користування земельною ділянкою землекористувачем складає 7 (сім) років (т. 1, а. с. 237 - 238).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 25.04.2024 державним реєстратором виконавчого комітету Краснолуцької сільської ради Полтавської області Стасовською Ю.В. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 72853986 від 29.04.2024, було внесено запис про інше речове право: право користування ТОВ «Сільське комунальне підприємство «Сількомунгосп» земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), номер запису 54781384 (т. 1, а. с. 31 - 34).

Крім того на підтвердження своїх доводів представницею відповідача ОСОБА_3 було надано копію листа Державної установи «Інститут охорони ґрунтів України» від 06.08.2024 №158-10/1078, відповідно до якого агрохімічна паспортизація земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0006, яка розташована на території Полтавського (Решетилівського) району Полтавської області не проводилася, агрохімічний паспорт поля, земельної ділянки на зазначену земельну ділянку не видавався (т. 1, а. с. 172).

На виконання ухвали суду від 22 серпня 2024 року ухвалою суду про витребування доказів представницею позивача було повідомлено, що 07.02.2020 р. корпоративні права Фермерського господарства «Арніка» були відчуженні на підставі договору купівлі-продажу третій особі. Так, у момент приймання-передачі майна фермерського господарства не були передані проекти землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь відносно земельних ділянок з кадастровими номерами :00:001:0006 за період з 01.07.2012 до припинення дії договору оренди; агрохімічні паспорта полів, а саме земельних ділянок з кадастровими номерами :00:001:0006 за період з 01.07.2012 до припинення дії договору оренди, історії полів, на яких знаходяться земельні ділянки з кадастровими номерами :00:001:0006 за період з 01.07.2012 до припинення дії договору оренди. Таким чином, Фермерське господарство «Арніка» повідомляє про неможливість подати проекти землеустрою, що забезпечують еколого - економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь відносно земельних ділянок з кадастровими номерами :00:001:0006 за період з 01.07.2012 до припинення дії договору оренди та агрохімічні паспорта полів, а саме земельних ділянок з кадастровими номерами :00:001:0006 за період з 01.07.2012 до припинення дії договору оренди, історії полів, на яких знаходяться земельні ділянки з кадастровими номерами :00:001:0006 за період з 01.07.2012 до припинення дії договору оренди у зв`язку з їх відсутністю у позивача (т. 1, а. с. 199 201).

Також на виконання ухвали суду від 22 серпня 2024 року стороною позивача були надані: копія звіту по проводках за січень 2012 року травень 2024 року та видаткові касові ордери від 16.08.2012 та від 22.08.2012, відповідно до яких ОСОБА_4 було виплачено 16.08.2012 орендну плату у сумі 1282,0 грн та 22.08.2012 - 40000,00 грн (т. 1, а. с. 205, звор. а. с. 205, а. с. 206 ); копія звіту по проводках за січень 2012 року травень 2024 року та платіжна інструкція від 15.01.2021 № 795 та від 28.12.2021 №1410, відповідно до яких ОСОБА_4 було виплачено 15 січня 2021 року 10842,55 грн та 28 грудня 2021 року 10842,07 грн (т. 1, звор. а. с. 206, а. с. 207, звор. а. с. 207).

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності. Орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи (статті 3, 4 ЗУ «Про оренду землі»).

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Об`єктом оренди є земельна ділянка.

Як установлено із договору оренди земельної ділянки від 01.07.2012, який було зареєстровано 12.10.2012, строк дії договору сторонами було визначено до 12.10.2022.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який був неодноразово продовжений та діяв на момент закінчення строк дії договору оренди.

Відповідно до доповнених пунктів 27 і 28 розділу X «Перехідні положення» ЗК України, які набрали чинності 07 квітня 2022 року встановлено, що під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: 1) вважаються поновленими на один рік без волевиявлення сторін відповідних договорів і без внесення відомостей про поновлення договору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно договори оренди, суборенди, емфітевзису, суперфіцію, земельного сервітуту, строк користування земельними ділянками щодо яких закінчився після введення воєнного стану, щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення: а) державної, комунальної власності, невитребуваних, нерозподілених земельних ділянок, а також земельних ділянок, що залишилися у колективній власності і були передані в оренду органами місцевого самоврядування; б) приватної власності.

Законом України від 09 жовтня 2022 року № 2698-IX, який набрав чинності 19 листопада 2022 року, абзац перший підпункту 1 пункту 27 після слів «воєнного стану» доповнено словами «до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення системи оформлення прав оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення та удосконалення законодавства щодо охорони земель» (тобто цим Законом).

Аналіз наведених положень ЗК України дає підстави для висновку, що у період із 07 квітня 2022 року до 19 листопада 2022 року договори оренди земельної ділянки були поновлені на один рік без волевиявлення сторін договору, строк яких сплинув у цей проміжок часу.

До такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 29 березня 2023 року у справі № 563/376/22-ц.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Тобто, строк дії договору оренди земельної ділянки від 01.07.2012, було автоматично продовжено ще на рік, тобто до 12.10.2023.

Як було зазначено вище, 18 грудня 2021 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено договір про встановлення довірчої власності, згідно якого ОСОБА_4 передає у довірчу власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 3,5277 га, кадастровий номер :00:001:0006.

Відповідно до положень частин першої третьої статті 597 ЦК України (у редакції, чинній на момент укладення договору про встановлення довірчої власності) за договором про встановлення довірчої власності одна сторона (довірчий засновник) передає майно другій стороні (довірчому власнику) на праві довірчої власності для забезпечення зобов`язання боржника за кредитним договором, договором позики. Право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язань (далі - довірча власність) є різновидом права власності на майно, за яким кредитор, який отримав майно у довірчу власність (довірчий власник), не має права самостійно відчужувати таке майно, крім як для звернення стягнення на нього, а також викупу його для суспільних потреб у порядку, встановленому законом. З моменту встановлення довірчої власності право власності особи, яка передала своє майно у довірчу власність, припиняється.

Згідно положень статті 597 3 ЦК України (у редакції, чинній на момент укладення договору про встановлення довірчої власності) довірча власність виникає на підставі договору, укладеного у письмовій формі. Договір про встановлення довірчої власності на нерухоме майно укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Довірча власність на нерухоме майно виникає з моменту її реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частин першої та другої статті 89-1 ЗК України у разі якщо відповідно до закону право власності особи, яка передала своє майно у довірчу власність, припиняється, довірчий власник має права та виконує обов`язки власника земельної ділянки з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом та Цивільним кодексом України. З дня набуття особою права довірчої власності на земельну ділянку (якщо відповідно до закону право власності особи, яка передала своє майно у довірчу власність, припиняється) до довірчого власника переходять усі права та обов`язки власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, емфітевзису, суперфіцію, договорами про встановлення земельного сервітуту.

З пункту 5 договору про встановлення довірчої власності від 18 грудня 2021 року вбачається, що з дня набуття особою права довірчої власності на земельну ділянку до довірчого власника переходять усі права та обов`язки власника земельної ділянки за чинним договором оренди, у тому числі отримання орендної плати. А пунктом 18 договору встановлення довірчої власності визначено, що довірчий власник набуває право власності земельну ділянку кадастровий номер :00:001:0006 з моменту державної реєстрації права довірчої власності.

Державну реєстрацію права довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на цю земельну ділянку за ОСОБА_2 було здійснено 18 грудня 2021 року. Тобто, з 18 грудня 2021 року до ОСОБА_2 перейшли усі права та обов`язки власника земельної ділянки за договором оренди від 01.07.2012, у тому числі отримання орендної плати.

У відзиві представниця відповідача ОСОБА_3 указувала, що ОСОБА_2 орендну плату не отримував, а позивач, коли направляв лист-повідомлення від 21.09.2022 р., повинен був здійснити заходи по перевірці даних орендодавця та направити дані документи ОСОБА_2 , так як волевиявлення ОСОБА_2 відносно укладення додаткової угоди та погодження умов договору не відбулося.

Суд не може у повній мірі погодитися з даним твердженням з наступних підстав.

Так, відповідно до частини першої статті 148 1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку (частина третя статті 148 1 ЗК України).

Усупереч наведеним нормам закону відповідач ОСОБА_2 , який з 18 грудня 2021 року набув право довірчої власності на земельну ділянку, якою користувався позивач на підставі договору оренди від 01.07.2012, письмове повідомлення позивачу про дані обставини не направив.

Отже суд вважає, що ОСОБА_2 не отримував орендну плату у 2022 році та у 2023 році саме внаслідок своєї бездіяльності, а не з вини позивача.

Тому суд погоджується з доводами позовної заяви у цій частині.

Однак дане твердження не стосується обов`язку виплати орендної плати за ці роки у 2024 році, коли позивач дізнався про зміну власника земельної ділянки.

Також суд не приймає і зауваження представниці відповідача про те, що у договорі оренди не зазначено ідентифікуючий ознак предмету договору, крім площі земельної ділянки в розмірі 3,53 га, не зазначено, на якій правовій підставі земельна ділянка належала ОСОБА_4 на момент укладення договору оренди з таких підстав.

Так, відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на момент укладення договору землі) істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Договір оренди землі від 01.07.2012 був укладений у відповідності до вищенаведених положень закону, що відповідно мало наслідком його реєстрацію у Відділі Держкомзему в Решетилівському районі Полтавської області 12 жовтня 2012 року.

Щодо відсутності у договорі оренди вказівки про те, на якій правовій підставі земельна ділянка належала ОСОБА_4 , то наведені положення статті 15 Закону України «Про оренду землі» такої вимоги до договору оренди землі не містили.

Крім того відповідно до положень частини першої статті 4 Закону України «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи.

Тобто встановлення власника земельної ділянки є обов`язковою умовою при укладенні договору оренди землі.

Земельна ділянка належить ОСОБА_4 на підставі розпорядження голови Решетилівської РДА від 19 грудня 2002 року №567, як установлено із копії Державного акту на право приватної власності на землю серії ПЛ №001336.

Щодо посилань представниці відповідача на те, що розмір орендної плати повинен був становити 4492,85 грн, а не 4492,84 грн, як зазначено у договорі оренди землі суд зазначає, що дійсно при вирахуванні розміру орендної плати (6% відсотків від нормативно грошової оцінки - 74880,76 грн) із урахування заокруглення в бік збільшення, розмір орендної плати мав бути 4492,85 грн, а не 4492,84 грн. Однак ураховуючи строк дії договору оренди землі, у випадку орендної плати у розмірі 4492,84 грн недоплата орендодавцю становила б 0,1 грн, тобто 10 копійок за 10 років. Суд вважає, що дана сума є не суттєвою і не може свідчити про свідоме порушення умов договору оренди позивачем.

Між тим зауваження представниці відповідача щодо неналежного виконання умов договору в частині орендної плати орендодавцю ОСОБА_4 позивачем заслуговують на увагу.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі» після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніш як за один місяць до закінчення строку дії договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом одного місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку. До листа-повідомлення про укладення договору оренди землі на новий строк орендар додає проект договору. При укладенні договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний строк розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом договору оренди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і в разі відсутності заперечень укладає договір оренди. У разі оренди земель державної та комунальної власності укладення договору здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передачу земельних ділянок у власність або користування згідно із статтею 122 Земельного кодексу України. За наявності заперечень орендодавця щодо укладення договору оренди землі на новий строк орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. У разі смерті орендодавця перебіг строків, визначених частинами другою і п`ятою цієї статті, зупиняється до моменту повідомлення орендаря про перехід права власності на земельну ділянку.

Тобто реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків.

Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно частинами 2-5 цього закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц (провадження № 14-65цс18).

Суд звертає увагу, що на виконання наведених норм закону позивачем було своєчасно направлено відповідачу ОСОБА_4 лист повідомлення про поновлення договору оренди землі від 21.09.2022 та проект додаткової угоди. Однак дане відправлення було повернуто позивачу без вручення, оскільки як було установлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

Проте у ході розгляду даної справи було установлено, що орендар неналежно виконував свої обов`язки за договором оренди землі у частині сплати орендної плати орендодавцеві ОСОБА_4 .

Так, відповідно до пункту 9 договору оренди землі від 01.07.2012 орендна плата вноситься щорічно до 20 грудня поточного року. У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,1 % несплаченої суми за кожен день прострочення. Розмір орендної плати сторонами погоджено у сумі 4492,84 грн.

У свою чергу позивачем орендну плату за пай за 2012 рік було виплачено 16.08.2012 у сумі 1282,0 грн та 22.08.2012 - 40000,00 грн як орендну плату за майбутній період.

Після цього ОСОБА_4 була виплачена орендна плата за пай за 2020 рік 15 січня 2021 року у сумі 10842,55 грн та 28 грудня 2021 року за 2021 рік у сумі 10842,07 грн, тобто з порушенням визначених умовами договору строків.

Також пеня у розмірі 0,1 % несплаченої суми орендарем орендодавцю не сплачувалася.

Окрім того виплата орендодавцеві ОСОБА_4 орендної плати 22.08.2012 у сумі 40000,00 грн як орендну плату за майбутній період суперечить умовам договору оренди.

Так, відповідно до пункту 36 договору оренди землі від 01.07.2012 зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін.

У той же час будь яких письмових доказів, які б свідчили про погодження орендодавцем ОСОБА_4 разової виплати замість щорічної стороною позивача надано не було.

Судом також установлено, що позивач не виплатив орендодавцю ОСОБА_4 орендну плату за 2022 та 2023 рік. У судовому засіданні представниця позивача ОСОБА_1 стверджувала про виплату орендної плати за цей період, однак доказів на підтвердження цієї обставини матеріали справи не містять.

Суд ураховує, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте ця не звільняє орендаря від обов`язку нараховувати орендну плату та сплачувати відповідні податки з перерахуванням її у подальшому наступнику власнику земельної ділянки.

Крім того суд звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 537 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори в разі: відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов`язання; ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку; відсутності представника недієздатного кредитора.

З огляну на дану норму закону, ФГ «Арніка» мало можливість сплатити орендну плату шляхом внесення грошових коштів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори, якщо не знало куди відправляти кошти на виконання договірного зобов`язання, проте таких дій не вчинило.

Суд звертає увагу, що відсутність у договорі обов`язку перерахування коштів на депозит нотаріуса, крім визначеного законом лише такого права, та нездійснення орендарем таких дій, не може бути безумовною підставою для розірвання договору (у разі наявності такої вимоги), а лише тягне за собою виплати цих сум.

Однак представниця позивача указує, що про смерть ОСОБА_4 та те, що новим власником земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0006 є ОСОБА_2 позивач дізнався у квітні 2024 року. Проте з цього часу жодних дій по виплаті орендної плати за 2022 та 2023 роки позивач не вчинив.

Зазначені обставини свідчать про неналежне виконання умов договору позивачем цій частині.

Щодо доводів представниці відповідача ОСОБА_3 про те, що позивач при користуванні спірною земельною ділянкою не дотримався вимог чинного земельного і екологічного законодавства державних та місцевих стандартів, норм і правил щодо використання землі, не здійснив заходи щодо охорони земель, збереження та підвищення родючості ґрунтів та поліпшення інших корисних властивостей землі, що вже призвело до зниження якісних показників ґрунту спірних земельних ділянок суд зазначає наступне.

Згідно пункту 8 Договору оренди землі від 01.07.2012 договір укладено на 10 років з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою.

Пунктом 28 цього договору визначено права орендодавця, зокрема, орендодавець має право вимагати від орендаря: використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням згідно з цим договором, дотримуватися екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про охорону землі» власники та землекористувачі, в тому числі орендарі земельних ділянок, зобов`язані здійснювати заходи щодо охорони родючості ґрунтів, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами України. Використання земельних ділянок способами, що призводять до погіршення їх якості, забороняється.

З метою здійснення контролю за динамікою родючості ґрунтів систематично проводиться їх агрохімічне обстеження, видаються агрохімічні паспорти, в яких фіксуються початкові та поточні рівні забезпечення поживними речовинами ґрунтів та рівні їх забруднення.

Дані агрохімічної паспортизації земель використовуються в процесі регулювання земельних відносин при: передачі у власність або наданні в користування, в тому числі в оренду, земельної ділянки; зміні власника земельної ділянки або землекористувача; проведенні грошової оцінки земель; визначенні розмірів плати за землю; здійсненні контролю за станом родючості ґрунтів.

Згідно з пунктом 1.2 Порядку ведення агрохімічного паспорта поля, земельної ділянки, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 536 від 11 жовтня 2011 року, агрохімічний паспорт поля, земельної ділянки - документ, що містить дані щодо агрохімічної характеристики ґрунтів і стану їх забруднення токсичними речовинами та радіонуклідами.

Пунктом 3.5 даного Порядку також передбачено, що наявність агрохімічного паспорта поля, земельної ділянки є обов`язковою при передачі земельних ділянок у власність, користування, наданні дозволу на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельної ділянки, консервації та рекультивації земель і в інших випадках, передбачених законодавством.

З метою здійснення контролю за динамікою родючості ґрунтів систематично проводиться їх агрохімічне обстеження, видаються агрохімічні паспорти, в яких фіксуються початкові та поточні рівні забезпечення поживними речовинами ґрунтів і рівні їх забруднення. Дані агрохімічної паспортизації земель використовуються в процесі регулювання земельних відносин при наданні земельної ділянки в оренду (стаття 37 Закону України «Про охорону земель»).

Агрохімічна паспортизація орних земель здійснюється через кожні 5 років (пункти 1.5, 3.5 Порядку ведення агрохімічного паспорта поля, земельної ділянки, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 11 жовтня 2011 року № 536).

Підтвердженням дотримання умов договору визначених, зокрема пунктом 28 договору оренди землі є, у тому числі, відомості з агрохімічного паспорту поля.

У той же час позивач зазначив про неможливість подання указаного документу.

А відповідно до копії листа Державної установи «Інститут охорони ґрунтів України» від 06.08.2024 №158-10/1078, поданого стороною відповідача, агрохімічна паспортизація земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0006, яка розташована на території Полтавського (Решетилівського) району Полтавської області не проводилася, агрохімічний паспорт поля, земельної ділянки на зазначену земельну ділянку не видавався.

Так само позивачем не було підтверджено і проведення ротації культур згідно з проектом землеустрою, що прямо визначено пунктом 8 Договору оренди землі від 01.07.2012.

Зважаючи на викладені обставини, суд констатує, що позивачем, як орендарем земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0006 не було доведено факт належного виконання обов`язків за умовами договору оренди землі.

Суд звертав увагу, що для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити , зокрема факт того, що орендар належно виконує свої обов`язки за договором.

Оскільки вказана умова є обов`язковою для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» для визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди, то відповідно позовні вимоги про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі є необґрунтованими та не підлягають до задоволення.

З огляду на вищевказані висновки суду, позовні вимоги про визнання недійсним договору емфітевзису від 15.04.2024 року, укладеним між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сільське комунальне підприємство «СІЛЬКОМУНГОСП» та припинення за Товариством з обмеженою відповідальністю «Сільське комунальне підприємство «СІЛЬКОМУНГОСП» права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) також не підлягають до задоволення, оскільки у позивача відсутні підстави для визнання недійсним договору емфітевзису.

Крім того цей договір був укладений вже після припинення дії договору оренди землі від 01.07.2012.

Відповідач ОСОБА_2 письмово звернувся до позивача з проханням не проводити весняно польовий обробіток на даній земельній ділянці у зв`язку із закінченням договору оренди із позивачем, оскільки бажає самостійно реалізовувати правомочності та у подальшому уклав із Товариством з обмеженою відповідальністю «Сільське комунальне підприємство «СІЛЬКОМУНГОСП» договір емфітевзису.

При цьому судом не було установлено, що своїми діями відповідачі порушили права позивача.

Окрім того суд звертає увагу, що після завершення строку дії договору оренди землі від 01.07.2012, жодних дій по обробітку земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0006 позивач не здійснював. На підтвердження цього твердження, у тому числі, свідчить і довідка сертифікованого інженера землевпорядника ОСОБА_11 , видана ОСОБА_2 в тому, що земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровими номерами :00:001:0006 була винесена в натуру 04.03.2024 (т. 1, а. с. 235).

Зворотного стороною позивача доведено не було.

Дана обставина свідчить про фактичне визнання орендарем дії договору оренди землі від 01.07.2012 припиненою, у зв`язку з закінчення строку, на який його було укладено.

З огляду на вищезазначені обставини, суд вважає, що позивачем не було доведено його переважного права на поновлення договору оренди землі від 01.07.2012, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Щодо судових витрат

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приписами ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, суд покладає понесені судові витрати на позивача.

На підставі викладеного, та керуючись статтями 4, 12, 13, 76-80, 81, 83, 84, 133, 137, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

У задоволенні позову Фермерського господарства «Арніка» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільське комунальне підприємство «СІЛЬКОМУНГОСП» та ОСОБА_2 про визнання недійсним договору емфітевзису та визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі відмовити.

Судові витрати покласти на позивача Фермерське господарство «Арніка».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач Фермерське господарство «Арніка», код в , місцезнаходження: 38730, с. Рунівщина Полтавського району Полтавської області, вул. Михайла Гаврилка, 15.

Представниця позивача ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Представниця відповідача ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Сільське комунальне підприємство «Сількомунгосп», місцезнаходження: 38400, м. Решетилівка Полтавської області, вул. Базарна, 18 ІКЮО в .

Повне рішення складено 22 листопада 2024 року.

Суддя Ю.В. Зіненко