Провадження № 2/686/599/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі

головуючої судді Заворотної О.Л.

секретаря судового засідання Сікори Ю.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третя особа приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Новченков Ігор Вікторович про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна об`єктом спільної сумісної власності, визнання права власності та визнання договору недійсним,

встановив:

В жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третя особа приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Новченков І.В. про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна об`єктом спільної сумісної власності, визнання права власності та визнання договору недійсним, в обґрунтування якого вказала, що в квітні 2017 року в м. Миропіль Житомирської області познайомилась із відповідачем ОСОБА_3 , з яким почала проживати однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. На час знайомства із ОСОБА_3 , ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_6 . В липні 2017 року шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_6 розірваний. В січні 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 поїхали в м. Хмельницький з метою пошуку квартири для спільного проживання, а 31.01.2018 ОСОБА_3 в м. Хмельницький уклав договір № 55 пайової участі в будівництві квартири АДРЕСА_1 , відповідно до умов якого, пайовий внесок за квартиру становив 501534,00грн., який необхідно було внести з 31.01.2018 по 11.02.2018. В лютому 2018 року ОСОБА_3 видав на ім`я ОСОБА_1 нотаріально посвідчену довіреність щодо вчинення будь-яких дій щодо майнових прав на квартиру. В серпні 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 переїхали проживати в м. Хмельницький, де винаймали квартиру АДРЕСА_2 . В вересні 2018 року за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 , в жовтні 2018 у квартирі зареєстровано місце проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . В лютому 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб, проте навесні 2021 року стосунки між подружжям погіршились, і рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29.09.2021 справа № 686/18150/21 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано. 28.05.2021 ОСОБА_3 та ОСОБА_5 уклали договір дарування квартири АДРЕСА_1 , не повідомивши про це позивачку. Оскільки спірна квартира придбана за спільні кошти позивачки та ОСОБА_3 , в період спільного проживання без реєстрації шлюбу, позивачка просить :

встановити факт проживання однією сім`єю, як чоловіка і дружини без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 09 липня 2017 року по 06 лютого 2019 року;

визнати об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 67,4 кв.м., яка складається з двох житлових кімнат площею 34,2 кв.м.

визнати за ОСОБА_1 в порядку поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності, право власності на частину квартири, яка розташована за адресою АДРЕСА_3 загальною площею 67,4 кв.м., яка складається з двох житлових кімнат площею 34,2 кв.м.

визнати недійсним договір дарування квартири за адресою: АДРЕСА_3 від 28.05.2021, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , який посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Новченков І. В. та зареєстрований в реєстрі за № 1405;

стягнути із відповідачів на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 14 725,45 грн. за подачу позовної заяви, оцінку майна 1000,00 грн. та витрати на професійну правову допомогу в сумі 40 000,00 грн.

Ухвалою суду від 30.10.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

17.11.2023 представник відповідача ОСОБА_4 подав відзив на позов де вказав, що позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтовані, доводи є безпідставними, позов не підлягає до задоволення враховуючи наступне.

У Постанові Верховного Суду від 15.08.2019 року у справі №588/350/15 (провадження №61-30273св18) вказано, що «для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю». Вирішуючи питання щодо правового режиму майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності сторонам, як жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, «суди мають встановити факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясувати час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності».

Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від ті будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає і жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні жита, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки оді одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених 6 СК України, тошо.

При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаний усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарськх домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання, майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських р спільне проживання та ведення господарства

Наведені вище правові висновки суду повністю узгоджуються з правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 9554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі № 761/3325/17-ц січня 2020 року в справі № 490/10757/16-ц від 09 листопада 2020 рс 757/8786/15-ц.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 07 лютого 2019 року, який було розірвано за рішенням суду від 29 вересня 2021року.

До реєстрації шлюбу, ОСОБА_3 уклав договір про пайову участь, сплатив 20 вересня 2018року власні грошові кошти та зареєстрував право власності на спірну квартиру, тобто квартира була придбана задовго до того часу, як сторони почали разом проживати.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 3 червня 1999 року у справі № 1-8/99зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто: наявність спільних витрат; спільний бюджет; спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участі у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Тривалість спільного проживання чоловіка та жінки як ознака наявності сім`ї на законодавчому рівні не визначена. Водночас строк спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу має бути достатнім для того, щоб стверджувати, що між чоловіком та жінкою склалися усталені відносини, які притаманні подружжю.

Згідно з роз`ясненнями Верховного суду України від 01 січня 2012 року, викладеними у судовій практиці щодо розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, відповідно до пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу за таких умов: має місце спільне проживання чоловіка та жінки однією сім`єю, термін спільного проживання (не менше п`яти років); мета встановлення факту (розподіл спільно набутого майна, спадкування за законом); відсутній спір про право.

До реєстрації шлюбу сторони проживали окремо, не мали спільного бюджету, не вели спільне господарство, не здійснювали спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, жодних усталених відносини, які притаманні подружжю між сторонами не склалися, будь-яких належних та допустимих доказів того, що особи були пов`язані виконанням взаємних прав і обов`язків та спільним побутом, тобто того, що між ними склались усталені відносини, притаманні подружжю суду не надано.

Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Стаття 21 цього кодексу передбачає, що проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Стаття 25 наголошує, що жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі.

Відповідно до статті 25 СК України жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що при застосуванні статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазнач норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у б якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

За відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, відсутні і підстави, передбачені статтею 74 СК України вважати мг (спірну квартиру) таким, що належить на праві спільної сумісної власності сторонам.

Норми СК України у статтях 57, 60 встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя щодо належного їм майна, згідно з якими майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Майно, набуте кожним з подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них.

Зокрема, відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, нас нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подруг визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовні норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власні подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сум кошти або спільна праця подружжя.

У зв`язку з викладеним у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного С України від 07.09.2016 року у справі № 6-801цс16.

Згідно висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від березня 2020 року в справі №303/2865/17 факт спільного проживання, сам собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявне спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю, відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог і встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, відсутні і підстави, передбачені ст. 74 СК України вважати майно (спірну квартиру) таким, що належить на праві спільної сумісної власності сторонам, як жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З огляду на відсутність належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження позовних вимог, відсутність жодних доказів на підставі яких суд мав би можливість встановити, що за період з 09 липня 2017 року по 06 лютого 2019 року позивачка та відповідач спільно мешкали, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, несли спільні витрати, купували майно для спільного користування, брали спільну участь у витратах на утримання житла, мали взаємні права і обов`язки, притаманні подружжю, враховуючи, що ОСОБА_1 подала завідомо безпідставний позов, просить в позові відмовити, стягнути витрати на послуги адвоката в сумі 10000грн.

Ухвалою від 22.01.2024 підготовче провадження у справі закрито, а справу призначено досудового розгляду.

Ухвалою суду від 29.04.2024 задоволено відвід судді Карплюка О.І. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третьої особи приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Новченкова І.В. про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на нерухоме майно та визнання недійсним договору дарування.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.04.2024 року головуючим суддею визначена суддя Заворотна О.Л.

Ухвалою суду від 02.05.2024 справу прийнято до провадження зі стадії судового розгляду.

В судовому засіданні позивачка, представник позивачки позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 , представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали повністю, просять в позові відмовити.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала, в судове засідання 12.11.2024 не з`явилась, повідомлена про час та місце судового розгляду у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила.

Третя особа приватний нотаріус Новченков І.В. в судове засідання не з`явився, повідомлений про час та місце судового розгляду у встановленому законом порядку, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, повідомив суд, що оспорюваний правочин вчинений ним у відповідності до вимог законодавства, у зв`язку з чим просить в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши в сукупності докази у справі, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини.

31.01.2018 ОСОБА_3 та ОК Житлово-будівельний кооператив «Старокостянтинівський» уклали договір № 55 пайової участі в будівництві, відповідно до умов якого ОСОБА_3 вступає, а кооператив приймає його в асоційовані члени кооперативу з метою реалізації статутної мети кооперативу: будівництво багатоквартирного житлового будинку на 70 квартир за адресою АДРЕСА_4 , пайовик зобов`язався прийняти пайову участь в будівництві будинку шляхом сплати пайових та інших внесків з метою отримання у власність квартири АДРЕСА_5 , загальною проектною площею 67,32 кв.м.

Пунктом 2.1 договору передбачено сплату пайового внеску в сумі 501534,00грн. згідно графіку з 31.01.2018 по 11.02.2018.

02.02.2018, 05.02.2018, 07.02.2018, ОСОБА_3 сплатив пайовий внесок в сумі по 140000 грн., що підтверджується квитанціями № ПН 1092905 від 02.02.2018, № ПН1094441 від 05.02.2018, №ПН1098574 від 07.02.2018, а 09.02.2018 сплачено пайовий внесок в сумі 81354,00грн., що підтверджується квитанцією № ПН103233.

20.09.2018 за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_6 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 138863351 від 24.09.2018.

31.10.2018 ОСОБА_3 зареєстрував місце проживання за адресою квартира АДРЕСА_7 , ОСОБА_1 зареєструвала місце проживання у вказаній квартирі також 31.10.2018, а ОСОБА_7 28.09.2018, що підтверджується довідкою № С-03-53432 від 26.10.2021.

07.02.2019 ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 .

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29.09.2021 справа № 686/18150/21 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірваний.

28.05.2021 ОСОБА_3 подарував ОСОБА_5 квартиру квартира АДРЕСА_7 , на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Новченковим І.В., за реєстр. в реєстрі за №1405.

Звертаючись до суду із вказаним позовом ОСОБА_1 вказала, що з 09 липня 2017 року по 06 лютого 2019 року проживала із ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу, в період спільного проживання за спільні кошти була придбана спірна квартира, а тому відповідно квартира є спільною сумісною власністю подружжя і позивачка має право на частку вказаного майна.

Згідно із частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 5 ЦПК України установлено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Стаття 3 СК України визначає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно з частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Згідно зі статтею 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Таким чином, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

При цьому слід зазначити, що заявлення окремої вимоги про встановлення факту спільного проживання жінки та чоловіка однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а також вимог про визнання спірних об`єктів спільним сумісним майном не є ефективним способом захисту та не здатне забезпечити захист прав власника. Ефективним способом захисту за таких умов є саме вирішення вимоги про поділ спільного сумісного майна (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.01.2024 у справі №523/14489/15-ц).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №644/6274/16-ц (провадження №14-283цс18) вказано, що згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року №5-рп/99 обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавством не передбачено вичерпного переліку членів сім`ї та визначено критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.

У постанові від 03.07.2019 у справі №554/8023/15-ц (провадження №14-130цс19) Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (ст.ст. 3, 74 СК України), і підсумувала, що майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Отже, під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, суд має установити не лише обставини щодо факту спільного проживання сторін у справі, а й ті обставини, що спірне майно було придбане сторонами внаслідок їхньої спільної праці.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні подружжю у наведеному визначенню. Таким чином, предметом доказування у справах про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.

Критеріями, за якими майну може бути надано статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, відповідно до якої йому може бути надано правовий статус спільної власності подружжя.

З урахуванням зазначеного, вирішуючи спір про поділ майна, необхідно установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (ст.ст. 3, 74 СК України).

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини (постанова Верховного Суду від 30.10.2019 року у справі №643/6799/17).

Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на час знайомства із ОСОБА_3 перебувала і зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_6 , шлюб з яким розрізано 08.07.2017, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 08.07.2017 серія НОМЕР_2 .

ОСОБА_1 в період 01.01.2016 по 14.08.2018 проходила військову службу за контрактом на посадах осіб офіцерського складу в 10ТВУЗ Держспецзв`язку, а з 15.08.2018 по час видачі довідки № 13 від 05.10.2021 проходить службу за контрактом на посадах осіб офіцерського складу в Управлінні Держспецзв`язку у Хмельницькій області.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання від 30.09.2021 № 8719/26-13 місце проживання ОСОБА_1 в період з 12.06.1998 по 17.02.2017 було зареєстровано в АДРЕСА_8 .

Свідок ОСОБА_7 (син позивачки ОСОБА_1 ) в судовому засіданні пояснив, що в 2017 році дізнався, що мати зустріла чоловіка, в 2018 році приїхав та проживав в м. Миропіль з березня 2018 року по червень 2018 року з матір`ю та відповідачем ОСОБА_3 їздили з відповідачем разом на заробітки, а в жовтні 2018 року пішов на військову службу. В подальшому ОСОБА_3 отримав травму, стосунки зіпсувались і він з матір`ю змушений був виїхати з квартири.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що в 2017 році проходив службу із позивачкою в м. Миропіль, бачив позивачку разом із чоловіком, допомагав заносити холодильник в квартиру. АДРЕСА_9 . У зв`язку із травмою чоловіка позивачки збирали гроші, приїздив до позивачки на квартиру, знає що на даний час позивачка із чоловіком не живуть.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що познайомився із позивачкою після її переведення у м. Хмельницький, знає про травму чоловіка позивачки, надавав допомогу щодо оформлення квартири, допомагав перевезти речі з квартири по АДРЕСА_10 , перший раз побачив чоловіка позивачки після його травми.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що в червні 2018 року до нього звернулись щодо проведення робіт в квартирі, спілкувався з ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , як із сімейною парою.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що знайомий із позивачкою по роботі, проводив з нею співбесіду, з її слів знає що має чоловіка і дитину та плани позивачки придбати квартиру. В подальшому допомагав переїхати позивачці на нову квартиру, особисто з відповідачем не знайомий.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що працював менеджером з продажу нерухомості, показував житло ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , в подальшому ОСОБА_11 уклав угоду і з ним під час укладання угоди на придбання квартири була його мама.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що познайомився із позивачкою осінню 2017 року, коли підвозив її своїм автомобілем, під час поїздки вона розповіла про себе, вони обмінялись номерами телефонів, а вдруге зустрів Олену в м. Полонне на базарі, де вона була з ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив, що знайомий із позивачкою з 2014 року, разом проходили службу в м. Миропіль, позивачка знімала квартиру, коли бачив її чоловіка не пам`ятає, проте бачив як чоловік приїздив на машині періодично, знає зі слів позивачки, що чоловік був на заробітках.

Суд оцінює покази вказаних свідків критично, оскільки їх пояснення носять узагальнений характер та стосуються здебільшого констатації факту сумісного проживання сторін, при цьому не підтверджують наявності у них усталених відносин, які притаманні подружжю.

Крім цього, покази свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_16 ґрунтуються на обставинах, які їм відомі зі слів самої позивачки.

Свідок ОСОБА_15 є малознайомою людиною і з його слів зустрічався із позивачкою два рази випадково.

Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_14 пояснювали щодо обставин придбання квартири та виконання ремонтних робіт в квартирі, обставин щодо спільного проживання позивачки та відповідача та придбання спірного майна за спільні кошти свідки не повідомили.

Спільна робота ОСОБА_7 та ОСОБА_3 у тимчасовій бригаді з виконання будівельно-монтажних робіт в м. Києві, договір підряду № 21-05/18 від 21.08.2018 не містить відомостей щодо спільного проживання позивачки та відповідача.

Свідок ОСОБА_5 (мати відповідача ОСОБА_5 ) в судовому засідання пояснила, що її син працював на будівництві, зароблені гроші накопичував і віддавав їй, щоб в майбутньому купити квартиру. Також пояснила що син зустрічався із дівчиною ОСОБА_17 , проте стосунки не склались. Син вирішив придбати квартиру в м. Хмельницький, вона приїхала і привезла гроші для придбання цієї квартири, і після придбання квартири познайомилася із позивачкою. Син самостійно робив ремонт в квартирі, проживав в с. Прислуч з батьками, а в вересні 2018 року син виписався, з жовтня 2018 року син проживав у придбаній квартирі із позивачкою. Позивачка за весь період знайомства, два рази приїздила в с. Прислуч. Також вказала, що після нещасного випадку, приїхала і була з сином в лікарні, на його лікування збирала гроші.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_11 проживав вдома в с. Прислуч, періодично їздив на заробітки, гроші привозив і віддавав матері. Після придбання квартири зв`явилась ОСОБА_12 , а познайомився з позивачкою на святкуванні в січні місяці, проте він не вважав що у ОСОБА_11 з ОСОБА_12 серйозні відносини.

Вказані покази суд оцінює критично, зважаючи на близькі стосунки із відповідачем.

Згідно довідки від 24.07.2018 № 1778 виданої виконком Миропільської селищної ради, ОСОБА_1 фактично проживала без реєстрації місця проживання в АДРЕСА_11 , із нею проживав співмешканець ОСОБА_3 , 1985 р.н., при цьому ні в довідці ні в акті від 23.07.2018 не зазначено періоду проживання.

Згідно довідки від 44 від 25.08.2021 КП «Містечко» ОСОБА_1 фактично проживала без реєстрації місця проживання в період з квітня 2017 року по серпень 2018 року в АДРЕСА_11 і з нею проживав співмешканець ОСОБА_3 .

Згідно акту про спільне проживання від 25.08.2021, підписаного директором КП «Містечко», ОСОБА_1 та ОСОБА_3 спільно проживали в АДРЕСА_11 , даний факт підтверджують сусіди ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , при цьому у вказаному акті не зазначено місце реєстрації вказаних сусідів.

Згідно довідки старости Пислуцького старостинського округу від 01.11.2021 № 455, ОСОБА_3 проживав та був зареєстрований АДРЕСА_12 (запис в погосподарській книзі АДРЕСА_13 на 2016-2020 року, сторінка 47, особовий рахунок № НОМЕР_3 ).

Надані позивачкою виписки з власних банківських рахунків за період з 01.01.2018 по 30.12.2019 свідчать про рух коштів по рахунках позивачки, не містять інформації щодо предмету доказування, а саме придбання спірного майна за спільні кошти, а отже є недопустимим доказом.

Згідно наданих позивачкою товарного чеку від 08.01.2019 на 238,00 грн. (клей плиточний, тепла підлога, рейка, саморізи), від 10.01.2019 на 35 грн. (турка кокон), від 24.12.2018 на 246 грн. (профіль), накладної від 22.12.2018 на 400 грн. (пакля, кран, утеплювач), від 24.12.2018 на 82 грн. товарного чеку від 22.08.2018 на 177,00 грн. товарного чеку від 16.07.2018 на 72 грн. (хрестики), видаткової накладної №00074375 від 01.09.2018 (труби, коліна, перехід), замовлення покупця від 16.11.2018 № А00006580 на 2718,38 грн. товарного чеку від 08.01.2018 на 238,00 грн. (клей плиточний, тепла підлога, рейка, само різи), від 10.01.2019- 35 грн.(турка кокон), від 24.12.2018 на 246 грн. (профіль), накладної 22.12.2018 на 400 грн. (пакля, кран, утеплювач), товарного чеку від 24.12.2018 на 82 грн., товарний чек від 22.08.2018 на 177,00 грн., від 16.07.2018 на 72 грн. (хрестики), видаткової накладної №00074375 від 01.09.2018 (труби, коліна, перехід), акт від 23.11.2018 на суму 1906, 75 грн.(плитка Маргарита), видаткової накладної Ррз/КМ-0105913 від 23.11.2018 на 2024,15 грн., видаткової накладної Ррз/КМ-0113823 від 16.12.2018 на 4936,68 грн., видаткової накладної №0073759 від 29.08.2018 на 634, 98 грн. (труби, тройник), товарного чеку від 10.04.2018 на 3490,00 грн. (керамічна плитка), замовлення покупця № А00002790 на 21089,94 грн. (труби), накладної ТЧ №109379 від 09.09.2018 на 3999,00 грн. (поверхня варочна), придбання вказаних товарів відбулось після придбання спірної квартири.

Укладенні позивачкою договори про надання житлово-комунальних послуг (а.с. 89-93) не містять інформації щодо предмету доказування, оскільки укладені після придбання спірної квартири.

В листопаді 2018 року ОСОБА_3 отримав травму, у зв`язку з чим перебував у лікарні, де в його медичній документації внесені відомості про дружину «Альону», 29.09.2023 на адвокатський запит КП «Хмельницький обласний госпіталь ветеранів» повідомив, що ОСОБА_1 здійснювала догляд за ОСОБА_3 в період з 01.01.2019 по 05.02.2019.

Згідно листа КП «Хмельницький міський центр первинної медико-соціальної допомоги № 2» ХМР від 06.10.2023 № 129/01-03 зазначено, що відповідно до укладеної декларації про вибір лікаря ОСОБА_1 є контактною особою ОСОБА_3 .

Щодо довіреностей від 08.02.2018 та від 02.04.2019, то слід зазначити, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження майном, не є підставою для отримання права власності на майно особою, яка таку довіреність отримала.

На підтвердження понесення спільних витрат на придбання спірної квартири, позивачка надала договір купівлі продажу квартири від 02.03.2017 укладеного між ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 .

Згідно вказаного договору ОСОБА_21 , ОСОБА_22 (батьки позивачки) продали належну їм на праві власності квартиру АДРЕСА_14 за 241774 грн., які продавцем одержано до підписання цього договору. При цьому, ОСОБА_1 не була стороною вказаного договору, належних та допустимих доказів на підтвердження отримання коштів за вказаним договором для подальшого розрахунку за спірну квартиру позивачкою не надано.

Доводи представника позивачка щодо того, що ОСОБА_3 мав дохід за 2013-2017 роки в сумі 27 647,17 грн., що спростовує його твердження про купівлю майнових прав на квартиру за власні кошти, слід відхилити, оскільки тягар доказування придбання спільного майна за спільні кошти у даній справі покладається на позивачку.

Враховуючи вищевикладене позивачкою не доведено факт спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки, а також джерела придбання спірної квартири за спільні кошти, у зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. до яких належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно з ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Представництво та захист позивача ОСОБА_24 здійснював адвокат на підставі ордеру серія АМ № 1073865 виданого згідно договору про надання правової допомоги від 22.07.2023.

Відповідно до договору про надання правової (правничої) допомоги від 22.07.2023, укладеного між ОСОБА_1 та Адвокатом Верещак В.М. розмір гонорару визначається відповідно до акту-звіту прийму-передачі наданої правової допомоги.

Згідно акту приймання-передачі наданої правової допомоги від 12.11.2024 на виконання договору про надання правової (правничої) допомоги від 22.07.2023, вартість правової допомоги становить 39723,20 грн., згідно розрахункової квитанції № 22-07/23 від 22.07.2023 адвокат Верещак В.М. отримав від ОСОБА_1 гонорар в розмірі 40000грн.

При поданні позовної заяви позивача ОСОБА_1 сплатила судовий збір в розмірі 14725,45 грн. (квитанція №29 від 24.10.2023).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у справі у зв`язку із відмовою в позові слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 77-81, 141, 258, 354 ЦПК України, ст.ст. 319, 368 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 65, 68, 70, 71, 74 СК України, суд -

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третя особа приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Новченков Ігор Вікторович про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна об`єктом спільної сумісної власності, визнання права власності та визнання договору недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач : ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_15 .

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_16 .

Відповідач : ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_17 .

Третя особа : приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Новченков Ігор Вікторович, РНОКПП невідомий, вул. Зарічанська, 26, м. Хмельницький, 29019.

Дата складення повного тексту рішення 21.11.2024.

Суддя: