ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5900/24 Справа № 209/6096/23 Суддя у 1-й інстанції - Решетник Т.О. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

10 липня 2024 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

за участю секретаря Кошари О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 березня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

19.10.2023 року позивач АТ «ТАСКОМБАНК» звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить: стягнути солідарно з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» (01032, м. Київ, вул. С. Петлюри, 30, ідентифікаційний ) заборгованість за Кредитним договором № від 12 серпня 2021 року, що в частині тіла кредиту, річних процентів, щомісячних процентів станом на 11.06.2023 року становить 112 864 грн. 10 коп., в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) - 76 796 грн. 19 коп.; заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена) - 9 грн. 97 коп.; заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) - 36 057 грн. 94 коп., та понесені Позивачем судові витрати. На обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 12.08.2021 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № та паспорт кредиту від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» №5540029 (далі кредитний договір), відповідно до якого ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» перерахував кредитні кошти у розмірі 85185,16 грн. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець зобов`язався надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а саме, надано грошові кошти на наступних умовах: строк користування 36 місяців, цільове призначення кредиту будь-які законні цілі; річні проценти 0,01% від суми боргу за договором; щомісячні проценти - 2,19 % від суми кредиту. Кредит позичальником було отримано шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений в паспорті кредиту, отже кредитодавець свої обов`язки за кредитним договором виконав у повному обсязі. Відповідач порушив зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим у нього станом на 11.06.2023 виникла прострочена заборгованість по поверненню кредиту, загальна сума якої становить 112 864 грн. 10 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту (в т.ч. прострочена) - 76 796 грн. 19 коп., заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена) - 9 грн. 97 коп., заборгованість по щомісячним процентам (в т. ч. прострочена) -36 057 грн. 94 коп. В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №-П1 від 12.08.2021, відповідно до умов якого поручитель зобов`язався відповідати перед кредитором, на засадах солідарного боржника, за виконання в повному обсязі відповідачем зобов`язань по кредитному договору. 17.12.2021 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та АТ «ТАСКОМБАНК» укладено Договір факторингу №171221, відповідно до умов якого позивач є новим кредитором ОСОБА_1 за кредитним договором № від 30.10.2020 року. У зв`язку з зазначеним позивач просить стягнути на його користь з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором № від 12.08.2021 на загальну суму 112 864 грн. 10 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту (в т.ч. прострочена) - 76 796 грн. 19 коп., заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена) - 9 грн. 97 коп., заборгованість по щомісячним процентам (в т. ч. прострочена) -36 057 грн. 94 коп. (а.с.1-3).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 березня 2024 року позовні вимоги позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» заборгованість за кредитним договором № від 12.08.2021 року на загальну суму 112 864 грн. 10 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту (в т.ч. прострочена) - 76 796 грн. 19 коп., заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена) - 9 грн. 97 коп., заборгованість по щомісячним процентам (в т. ч. прострочена) - 36 057 грн. 94 коп.; а саме по 56432 грн. 05 копійок з кожного.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» судовий збір у розмірі 2684 грн., а саме по 1342 грн. з кожного (а.с.150-153).

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог (а.с.154-156).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом 1 інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «ФК «ЦФР» з анкетою-заявою на отримання послуг, в якій надав згоду на обробку всіх персональних даних ТОВ «ФК «ЦФР» та його контрагентам, шляхом її підписання.

12.08.2021 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №.

Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору Кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Згідно з п. 1.3. Кредитного договору Позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в Паспорті кредиту №5540029, який є невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно з п. 2.1. Кредитного договору всі інші умови кредитного договору, викладені в Паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР».

Відповідно до п. 2.2. Кредитного договору цей Договір, паспорт кредиту №5540029 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» - складають єдиний кредитний договір.

Відповідно до умов Паспорту кредиту № 5540029 та Кредитного договору № від 12.08.2021 року позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту 85185,16 гривень; строк користування - 36 місяців; річні проценти - 0,01 % від суми боргу за договором; щомісячні проценти - 2,49 % від суми кредиту.

Кредит надається безготівковим шляхом, протягом 3 (трьох) банківських днів від дня укладення договору (п. 4 Паспорта кредиту).

Позичальник повідомлений кредитодавцем у відповідності до вимог чинного законодавства, у чіткій та зрозумілій формі з інформацією, вказаною в ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. б, 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншою інформацією, необхідною для свідомого та добровільного вибору фінансової послуги.

Позичальник підтвердив, що ознайомлений з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних Позичальником умов кредитування.

Відповідно до п. 5.1. Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» (далі за текстом - Умови отримання кредитів) Позичальник зобов`язується щомісячно, у граничний термін, повертати чергову частину кредиту та сплачувати щомісячні і річні проценти.

У разі прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за Кредитним договором, Позичальник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня (п. 7 Паспорта кредиту).

У разі тривалого прострочення Позичальником зобов`язань за Кредитним договором, Позичальник за кожний календарний місяць, протягом якого було допущене таке прострочення (понад 90 днів), сплачує неустойку у розмірі 350 грн. 00 коп. (п. 7 Паспорта кредиту).

Кредит Відповідачем було отримано шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений в Кредитному договорі (п.4.), отже Кредитодавець, свої обов`язки за Кредитним договором виконав в повному обсязі.

17.12.2021 року права вимоги за Кредитним договором відступлені AT «ТАСКОМБАНК» (надалі також - Позивач) на підставі Договору факторингу № 171221.

Відповідно до умов цього Договору та Витягу з Реєстру прав вимоги до Договору факторингу № 171221 від 17.12.2021 року, позивач є Новим кредитором Боржника - ОСОБА_1 за Кредитним договором № від 12.08.2021 року з усіма наступними додатками та змінами.

Факт передачі права вимоги за вищезазначеним договором, а також відповідний розмір зобов`язання, що існував на момент передачі підтверджуються Реєстром прав вимоги до Договору факторингу, Випискою та Розрахунком заборгованості, доданими до даної позовної заяви.

Крім цього, на забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним Договором, між АТ «ТАСКОМБАНК» та відповідачем ОСОБА_2 , 12.08.2021 року було укладено Договір поруки №-П1.

Відповідно до п. 1.1., 1.4., 7.1-7.3. Договору поруки поручитель зобов`язується відповідати перед Кредитором на засадах солідарного боржника, за виконання в повному обсязі Боржником зобов`язань, що виникли або можуть виникнути в майбутньому на підставі Кредитного договору.

Умови вищезазначеного Кредитного договору Позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором (Графіком погашення кредиту) строки не повернуті.

Позивачем до позову надано розрахунок заборгованості, відповідно до якого у відповідача ОСОБА_1 , станом на 11.06.2023 року загальна сума боргу за кредитним договором № від 12.08.2021 року становить в сумі 112 864 грн. 10 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту (в т.ч. прострочена) - 76 796 грн. 19 коп., заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена) - 9 грн. 97 коп., заборгованість по щомісячним процентам (в т. ч. Прострочена) - 36 057 грн. 94 коп.

У зв`язку з невиконанням умов договору, АТ «ТАСКОМБАНК» скерувало відповідне повідомлення-вимогу від 12.05.2023 року за вих. № 11324/70.1 на ім`я ОСОБА_1 з вимогою про сплату суми заборгованості за кредитним договором за кредитним договором № від 12.08.2021 року.

Невиконання відповідачами взятих на себе зобов`язань за кредитним договором № від 12.08.2021, стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки відповідач у добровільному порядку свої договірні зобов`язання за вказаними кредитними договорами не виконує, то позов підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Так, відповідно до п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628,629 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду ( ч.1 ст.638 ЦК України).

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч.2 ст.638 ЦК України).

За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч.1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч.3).

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. ст. 553,554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Проте, всупереч вимог статті 1050 ЦК України боржники односторонньо порушили свої зобов`язання за кредитним договором, то, за цієї обставини, позивач вправі вимагати повернення кредитної заборгованості та здійснення належних виплат, передбачених кредитним договором.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 квітня 2023 року у справі № 569/15311/21 (провадження № 61-11750св22) наголосив на тому, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника на користь банку, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 02 жовтня 2020 року у справі № 911/19/19 зазначив, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

До подібних висновків дійшов Верховний Суду у постанові від 22 червня 2022 року у справі № 296/7213/15, провадження № 61-10125св21.

З матеріалів справи вбачається, що 12.08.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № та паспорт кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №5540029, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЦФР» перерахувало ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 85 185,16 грн.

Відповідно до умов Паспорту кредиту № 5540029 та Кредитного договору № від 12.08.2021 року позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту 85185,16 гривень; строк користування - 36 місяців; річні проценти - 0,01 % від суми боргу за договором; щомісячні проценти - 2,49 % від суми кредиту.

Отже , ОСОБА_1 був повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови.

У зв`язку з невиконанням умов договору, АТ «ТАСКОМБАНК» скерувало відповідне повідомлення-вимогу від 12.05.2023 року за вих. № 11324/70.1 на ім`я ОСОБА_1 з вимогою про сплату суми заборгованості за кредитним договором за кредитним договором № від 12.08.2021 року.

Через неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору, станом на 11.06.2023 року загальна сума боргу за кредитним договором № від 12.08.2021 становить в сумі 112 864 грн. 10 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту (в т.ч. прострочена) - 76 796 грн. 19 коп., заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена) - 9 грн. 97 коп., заборгованість по щомісячним процентам (в т. ч. Прострочена) - 36 057 грн. 94 коп.

На підтвердження заборгованості за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_1 надано виписки по особовому рахунку за період з 12.08.2021 року по 11.06.2023 року.

Таким чином суд першої інстанції дійшов правильного висновку про укладення ОСОБА_1 кредитного договору та встановлення факту заборгованості за кредитним договором, з яким погоджується апеляційний суд.

Доводи апеляційної скарги про ненадання позивачем первинних документів апеляційний суд не вважає неспроможними, оскільки на підтвердження укладення кредитного договору позивачем надано кредитний договір № від 12.08.2021року та паспорт кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №5540029, а також виписки за цим кредитним договором.

Інші доводи викладені в апеляційній скарзі є безпідставними, і не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів, що були предметом дослідження в суді першої інстанції та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд, у цій справі, враховує положення Висновку №11(2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) (Рішення): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Враховуючи наведене, апеляційний суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив судове рішення, яке відповідає вимогам закону.

Підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, скаргу ОСОБА_1 по сплаті судового збору, пов`язані з поданням апеляційної скарги, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 березня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: