Справа № 515/244/23
Провадження № 2/513/293/24
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2024 року Саратський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді Рязанової К.Ю., за участю секретаря судового засідання Русавської Н.В., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в смт Сарата Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Тузлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, що виступає як орган опіки та піклування про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії,

у с т а н о в и в:

17 лютого 2023 року представник позивача звернувся до Татарбунарського районного суду Одеської області з позовом до Виконавчого комітету Тузлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, що виступає як орган опіки та піклування про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю позивача. Протягом листопада 2022 року його мати знаходилась на стаціонарному лікуванні в КНП «Обласна психіатрична лікарня № 4» Одеської обласної ради з діагнозом деменція змішана судинна (коркова та підкоркова) в наслідок органічного ураження ЦНС, з поведінковими розладами у вигляді психопатоподібного синдрому з втратою навичок для самообслуговування, стійка соціально-трудова дезадаптація. Його мати є інвалідом першої групи А, безстроково. Причиною її інвалідності є хронічне психічне захворювання, яке призводить до того, що вона має обмеження життєдіяльності до самообслуговування, до орієнтації, до спілкування, до контролю за своєю поведінкою. Мати позивача не може в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує як медичного нагляду та лікування, так і постійної сторонньої допомоги і контролю. Весь цей час позивач доглядав за мамою. В нього добрий стан здоров`я, спиртними напоями або наркотичними засобами він не зловживає, і на обліку у психоневрологічному або наркологічному диспансері не перебуває. Позивач має можливість і бажання доглядати за своєю матір`ю та бути її опікуном.

Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 22 лютого 2023 року відкрито провадження у справі та визначено справу розглядати у порядку спрощеного позовного провадження.

29 березня 2023 року на адресу Татарбунарського районного суду Одеської області надійшов відзив на позовну заяву про визнання дії незаконними та зобов`язання вчинити певні дії, відповідно до якого представник відповідача вважає, що мати позивача ОСОБА_2 не має психічної хвороби, не проходила лікування в психіатричній лікарні, та те, що зі слів ОСОБА_3 та сусідів, ОСОБА_1 дуже рідко буває вдома, а матір відвідує його співмешканка, тому висновок від 26 грудня 2022 року зроблений Радою опіки та піклування при виконавчому комітеті Тузлівської сільської ради про доцільність/недоцільність призначення громадянина ОСОБА_1 опікуном над його матір`ю ОСОБА_2 законним і таким, що відповідає нормам матеріального права, у зв`язку з чим, просив відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 21 квітня 2023 року змінено порядок розгляду справи та визначено справу розглядати у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 25 травня 2023 року призначена психіатрична експертиза, зупинено провадження по справі.

12 грудня 2023 року до Татарбунарського районного суду Одеської області надійшов висновок судово-психіатричного експерта №667 від 15 листопада 2023 року.

Розпорядженням в.о. голови Татарбунарського районного суду Одеської області від 12 грудня 2023 року зазначена цивільна справа передана на розгляд Саратського районного суду Одеської області.

Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 29 січня 2024 року провадження у цивільній справі поновлено та прийнято цивільну справу до провадження, визначивши порядок розгляду справи в порядку загального позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві, просив його задовольнити. Також, зазначив, що він всі забаганки відповідача виконав, його мати є недієздатною та потребує опіки. Рішення суду, яким його маму визнано недієздатною відсутнє, є висновок експерта, який наявний у матеріалах справи. У батьків було три сина, але залишився тільки він та здійснює догляд за мамою постійно.

Представник Виконавчого комітету Тузлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заявлених позовних вимог заперечив повністю.

Дослідивши та оцінивши письмові докази, заслухавши позивача, суд дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданим 10 березня 1967 року в с. Тузли, Татарбунарського району Одеської області (а.с.8).

Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , виданого 11 червня 1969 року Тузлівською сільською радою Татарбунарського району Одеської області, ОСОБА_5 10 червня 1969 року уклала шлюб з ОСОБА_4 (а.с.9).

ОСОБА_2 являється інвалідом першої групи, що підтверджується копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА за № 298631 від 06 лютого 2017 року, яка потребує постійної сторонньої допомоги по уходу (а.с.11).

Висновком Ради опіки та піклування при виконавчому комітеті Тузлівської сільської ради від 26 грудня 2022 року визнано недоцільним призначення громадянина ОСОБА_1 опікуном на його матір`ю ОСОБА_2 , в разі визнання її в судовому порядку недієздатною у зв`язку із тим, що його поведінка та інтереси суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки та піклування (а.с.12-13).

Відповідно до Акту про встановлення факту утримання фізичної особи проти її волі у замкненому будинку від 23 грудня 2022 року, складеного за адреосю: АДРЕСА_1 службовими особами Тузлівської сільської ради, а саме, встановлено, що на момент прибуття за вищевказаною адресою, фахівець із соціальної роботи ОСОБА_6 не змогла потрапити до громадянки ОСОБА_2 , оскільки калитка та ворота будинку, в якому громадянка ОСОБА_2 зареєстрована та фактично проживає були зачинені на замках. Разом із цим, було зафіксовано, що громадянка ОСОБА_7 на момент відвідування знаходиться в будинку, оскільки було чутно її вигуки, однак через проблеми із опорно-руховим апаратом самостійно допустити в будинок ОСОБА_6 не мала змоги (а.с.14).

Відповідно до довідки № 1045 від 21 листопада 2022 року виданої Комунальним некомерційним підприємством «Обласна психіатрична лікарня № 4» Одеської обласної ради, ОСОБА_2 дійсно знаходилась на стаціонарному лікуванні в КНП «ОПЛ № 4» ООР» з 08 листопада 2022 року по 21 листопада 2022 року. Висновок: Діагноз: деменція змішана судинна (коркова та підкоркова) внаслідок органічного ураження ЦНС (ГПМК анамнестично), з поведінковими розладами у вигляді психопатоподібного синдрому з втратою навичок самообслуговування. Стійка соціально-трудова дезадаптація. Суп. Д-з: Токсична кардіоміапатія. Склероз судин головного мозку. Судинна деменція з параноїдним дефектом. Дісціркуляторна енцефалопатія. Термінальна (а.с.21).

Згідно довідки № 188 від 02 грудня 2022 року виданою Тузлівською сільською радою в тому, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , проживає спільно зі своєю матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.22).

Як вбачається з копії пояснювальної соціального працівника ОСОБА_3 на ім`я голови Тузлівської сільської ради Покровщук Л.В. від 23 грудня 2022 року, вона не мала змоги потрапити та надати допомогу ОСОБА_2 , згідно договору, у зв`язку з тим, що син не допускає її виконувати свої обов`язки (а.с.24).

Відповідно до довідки за результатами перевірки за повідомленням гр. ОСОБА_8 виданої 27 грудня 2022 року ДОП СП ВП № 2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старшим лейтенантом поліції О. Лебеденко, факт вчинення неправомірних дій відносно ОСОБА_2 не знайшов свого підтвердження (а.с.61).

Згідно рапорта ДОП СП ВП № 2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції О. Лебеденка, під час проведення бесіди з гр. ОСОБА_2 остання повідомила що неправомірних дій відносно неї ніхто не вчиняє (а.с.65).

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 667 від 15 листопада 2023 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді «Судинної деменції» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики F01.3 МКХ 10), внаслідок чого ОСОБА_2 не здатна усвідомлювати значення своїх дій, та керувати ними (а.с.85-86).

Судом також була досліджена медична карта стаціонарного хворого № 1379.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки (стаття 55 ЦК України).

Опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними (стаття 58 ЦК України).

Опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу (частина перша статті 63 ЦК України).

Суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування (стаття 60 ЦК України).

Згідно з частинами третьою - п`ятою статті 63 ЦК України фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

За змістом частини другої статті 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Згідно із частиною першою статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

За пунктом 3.1 Правил для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник. При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 2 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19), від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16 (провадження № 12-88гс19) та багатьох інших.

Отже, для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно також враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

ОСОБА_1 звертаючись до суду з позовом про визнання незаконним висновку ради опіки та піклування про доцільність/недоцільність призначення громадянина ОСОБА_1 опікуном над його матір`ю ОСОБА_2 , стверджував, що таке рішення порушує його права, висновок є надуманим та таким, що порушує його права та права його матері.

Як вбачається із аналізу вище наведених норм та висновку органу опіки та піклування, враховуючи приписи чинного законодавства України висновок не є остаточними рішеннями, а таке рішення підлягає оцінці судом під час вирішення питання про призначення опікуна, у разі визнання особи недієздатною.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду (дивитись, наприклад, постанову від 28 січня 2021 року у справі № 753/6498/15-ц, також постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 500/6325/17, від 04 липня 2018 року у справі № 496/4271/16-а (К/9901/29090/18)) висновок органу опіки та піклування не містить ознак рішення суб`єкта владних повноважень, оскільки не є нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії - він не породжує прямих юридичних наслідків для сторін та безпосередньо не впливає на їх права й обов`язки, тобто є фактично джерелом доказування при наявності цивільного спору, оскільки несе виключно інформативний характер і на відміну від рішень органу опіки та піклування має рекомендаційний характер. Цьому документу може бути надана лише оцінка в сукупності з іншими доказами у справі при вирішенні по суті питання, для якого він був складений.

Висновок органу опіки та піклування не породжує прямих юридичних наслідків для сторін та безпосередньо не впливає на їх права й обов`язки, тобто є фактично джерелом доказування при наявності цивільного спору, оскільки несе виключно інформативний характер і на відміну від рішень органу опіки та піклування має рекомендаційний характер.

Отже, оспорюваний висновок органу опіки та піклування не породжує певних правових наслідків для суб`єктів відповідних правовідносин, оскільки позивач може звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів в межах розгляду справи про призначення його опікуном над його матір`ю ОСОБА_2 у разі визнання останньою такою, що за станом здоров`я не може самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову про визнання незаконним висновку ради опіки та піклування при виконавчому комітеті Тузлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 26 грудня 2022 року про доцільність/недоцільність призначення громадянина ОСОБА_1 опікуном над його матір`ю ОСОБА_2 та похідної вимоги про зобов`язання раду переглянути подану заяву від 09 грудня 2022 року №3-52, так як позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Виходячи із того, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання відповідного позову, віднести вказані витрати за рахунок держави.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 76 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Тузлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, що виступає як орган опіки та піклування про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії, відмовити.

Оскільки позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору віднести вказані витрати за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт громадянина України НОМЕР_3 виданий 07 лютого 1997 року Білгород-Дністровським МВ УМВС України в Одеській області, проживає: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: адвокат Давиденко Костянтин Вікторович, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ОД № 002979 від 19 квітня 2017 року, адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Виконавчий комітет Тузлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, , 68160, вул.Завгороднього, 29, с.Тузли, Білгород-Дністровського району Одеської області.

Повний текст рішення складено 03 липня 2024 року.

Суддя К. Ю. Рязанова