Справа № 161/2403/24 Головуючий у 1 інстанції: Крупінська С. С.
Провадження № 22-ц/802/618/24 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів - Бовчалюк З.А., Здрилюк О. І.,

секретар Власюк О. С.,

з участю: позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 квітня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання дітей посилаючись на те, що з 03.10.2008 перебувала в зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Луцького міськрайонного суду від 06.02.2017 розірвано. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з позивачем. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.12.2020 з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи з 10.09.2020 і до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів змінився її матеріальний стан. У зв`язку із незадовільним матеріальним станом, вона перебуває на обліку в департаменті соціальної політики Луцької міської ради та їй призначено допомогу, як малозабезпеченій сім`ї, також погіршився стан здоров`я дитини, внаслідок чого вона несе витрати на ліки, дієтичне харчування та реабілітацію після хвороб. Протягом останніх років донька проходила лікування у гастроенторолога, зараз дитина проходить лікування в ортопеда та гінеколога. Крім того, зазначає, що погіршилось і її здоров`я. Протягом останніх двох років, вона проходила лікування з діагнозом деформуючий остеоартрит, який передбачає постійний щоденний прийом ліків, носіння бандажу та постійні профілактичні процедури.

З огляду на вищенаведене, позивач просила змінити спосіб стягнення аліментів, та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини всіх доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття..

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 квітня 2024 року позов задоволено.

Постановлено змінити спосіб стягуваних аліментів, визначених рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.12.2020 у справі № 161/14610/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання дитини.

Стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн.20 коп. судового збору.

Не погоджуючись із рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу, у якій покликаючись на порушення судом норм матеріального права та неповне з`ясування обставин справи, просить рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Вказав, що у нього від іншого шлюбу народилася донька - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебуває повністю на його утриманні. Крім цього, він другий раз одружений, проживає із дружиною, їхньою спільною дитиною та дитиною дружини від першого шлюбу - ОСОБА_6 . Він офіційно не працевлаштований, має нестабільний дохід і тому позивач мала б звернутися із позовом про збільшення розміру аліментів, а не з позовом про зміну способу стягнення аліментів.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує доводи апеляційної скарги, просить рішення залишити без змін. Вказує, що відповідач не довів, яким саме чином наявність дитини від іншого шлюбу впливає на його обов`язок утриримувати їхню спільну дитину. Також не заслуговує на увагу суду, твердження про утримання дитини дружини від іншого шлюбу, оскільки в матеріалах справи відсутні докази такого утримання. Зазначила, що спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того із батьків, разом з яким проживає дитина, тобто, позивача.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення позивача, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони у справі є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 (а.с. 7).

Дитина проживає з матір`ю ОСОБА_1 , що підтверджується відомостями Реєстру територіальної громади міста Луцька (а.с.8,17)

Відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.12.2020 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.09.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.10-13).

З довідки про доходи вбачається, що ОСОБА_1 працює перукарем у ФОП ОСОБА_7 та з 01.07.2023 по 31.12.2023 отримала дохід на загальну суму 21000 грн. (а.с.14).

З довідки Департаменту соціальної політики вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в департаменті соціальної політики Луцької міської ради та відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» отримує з 01.01.2024 по 30.06.2024 державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям (а.с.15).

Судом першої інстанції також встановлено, що ОСОБА_4 хворіє, що підтверджується консультативними висновками спеціалістів про призначення лікування.

Позивачці лікарем ревматологом надано заключення, в якому встановлено діагноз : первинний деформуючий остеоартрит з переважним ураженням колінних суглобів, синовіїт колінних суглобів, проксимальних міжфалангових суглобів обох кистей рух, лівого кульшового суглобу, хребта, рентгенологічна стадія 1 та призначено лікування, що підтверджується консультативним висновком ревматолога.

Звернувшись до суду з вимогою про зміну способу стягнення аліментів, позивач вказала, що розмір аліментів, який раніше визначений рішенням суду, на даний час не достатній для утримання дочки, тому враховуючи наявність у неї права вибору способу стягнення аліментів, відповідно до вимог ч. 3 ст. 181 СК України, просила змінити спосіб стягнення аліментів.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів.

Разом з тим, при розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року N 6-143цс13.

Ураховуючи викладене, виходячи з положень ст. 182, ч. 1 ст. 192 СК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 (провадження 61-22317св19) зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.

Аліменти на утримання дитини є гарантією виконання кожним з батьків свого обов`язку забезпечувати дитину, надавати їй можливість на користування всіма благами соціального забезпечення, належним харчуванням, житлом, розвагами, надати їй захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. При цьому, виходячи з положень чинного законодавства, доступ дитини до даних благ не залежить від перебування батьків у шлюбі. Аліменти є власністю самої дитини, а не батьків. Батьки лише отримують та використовують їх від імені дітей. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Тобто перебування батьків у шлюбі або його розірвання не впливає на обов`язок батьків утримувати дитину.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а тому отримання аліментів в більшому розмірі ніж прожитковий мінімум на дитину відповідного віку не заборонено законом та буде відповідатиме якнайкращому інтересу дітей.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

Позивач мотивувала позов про зміну способу стягнення аліментів покликаючись як на збільшення матеріальних потреб дитини і відповідно збільшення витрат для забезпечення її повноцінного утримання так і на погіршення її матеріального стану.

Погіршення матеріального стану позивача підтверджується довідкою про отримання допомоги, наданою Департаментом соціальної політики Луцької міської ради від 19.01.2024 №11.5-10/660/2024, згідно з якою позивачу ОСОБА_1 призначено державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям.

Таким чином, матеріальне становище ОСОБА_1 , з часу ухвалення рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.12.2020 про стягнення аліментів погіршилось, оскільки аліменти в розмірі 1500 гривень на дитину є недостатнім для забезпечення базових потреб дитини відповідного віку, а тому значний матеріальний тягар утримання дитини покладений саме на матір, позивача по справі, що не заперечується відповідачем.

Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 48 Конституції України гарантовано, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд першої інстанції, застосувавши положення ст.ст.182, 184 СК України, на підставі доказів, поданих сторонами та зважаючи на рівність батьківських обов`язків, з метою дотримання справедливого балансу між захистом прав неповнолітньої дитини та прав відповідача, ураховуючи ті обставини, матеріальне страмовище позивача погіршилось, наявність на утриманні відповідача дитини від іншого шлюбу, а також те, що визначений судовим рішенням розмір аліментів на рівні 1500 гривень на даний час не може повною мірою забезпечити усіх потреб дитини, зважаючи, що з моменту ухвалення судового рішення по даний час пройшло 3,5 років і відповідно змінилася цінова політика в державі в сторону подорожчання цін на одяг, взуття, продукти харчування, канцелярські вироби, медицину тощо, дійшов вірного висновку, що стягнуті судовим рішенням від 14.12.2020 аліменти, підлягають зміні до 1/4 частини зі всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення старшою дитиною повноліття.

Такий розмір аліментів є справедливим, виваженим і розумним, він відповідатиме інтересам та потребам дочки, буде необхідним для забезпечення належних умов для її фізичного, розумового, морального і соціального розвитку.

Аргументи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції при розгляді справи не взято до уваги доводи відповідача про те, що він другий раз одружений, проживає із дружиною, їхньою спільною дитиною та дитиною дружини від першого шлюбу, які перебувають на його утриманні, апеляційний суд відхиляє, оскільки наявність на утриманні відповідача інших осіб не звільняє від обов`язку утримувати дочку від шлюбу з позивачкою.

Посилання відповідача на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права безпідставні, носять суб`єктивний характер, зводяться лише до переоцінки доказів по справі та незгоди з їх оцінкою, тоді як колегія суддів вважає, що суд, розглядаючи справу, оцінив докази по справі у відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України.

Згідно з приписами статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Доводи апеляційної скарги зводяться до суб`єктивного тлумачення обставин справи, переоцінки доказів, які були предметом судового розгляду і яким суд надав правильну правову оцінку, а тому не слугують підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яке ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 квітня 2024 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення постанови апеляційного суду.

Головуючий

Судді: