РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2756/23

11 листопада 2024 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя Грипіч Л. А.

з участю секретаря Вознюк Ю.В.

за участі учасників судового розгляду:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Остапенко В.С.,

представника відповідача, Головного управління Державної казначейської служби України в Рівненській області - Коніщук І.М.(дистанційно),

представника третьої особи, Територіальне управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Хмельницький - Балюк Д.О.,(дистанційно)

представника третьої особи, Рівненська обласна прокуратура - Олійник Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Костопіль за правилами загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Рівненській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Територіальне управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Хмельницький, Рівненська обласна прокуратура про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди завданої незаконними діями та рішеннями органів досудового розслідування та прокуратури

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Держави України в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Рівненській області про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої незаконними діями та рішеннями органів досудового розслідування та прокуратури.

Позов обґрунтований тим, що 08 липня 2019 року стосовно ОСОБА_1 було порушено кримінальне провадження №0000553 та 17 липня 2019 року вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Крім того, 16 липня 2019 року ОСОБА_1 було затримано в порядку статей 208, 209 КПК України, та ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 липня 2019 року обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний період, а саме з 21:00 год по 07:00 год наступного дня, до 13 вересня 2019 року з покладанням відповідних обов`язків.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту неодноразову був продовжений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, крайній раз до 17 листопада 2019 року.

Окрім того, під час проведення досудового розслідування, на підставі ухвал слідчого судді, підозрюваного ОСОБА_1 відсторонювали від займаної посади - начальника сектору логістики та матеріально-технічного забезпечення Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області, а саме в період з 16 липня 2019 року по 29 лютого 2020 року.

Постановою прокурора прокуратури Рівненської області від 20 серпня 2020 року кримінальне провадження щодо позивача було закрито на підставі пункту 3 частини першої статті 284 КПК України у зв`язку із не встановленням достатніх доказів для доведення його винуватості в суді і вичерпанням можливості їх отримати за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

В результаті незаконного притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності його честь і гідність були принижені, життєвий уклад, який був складений за довгі роки, був порушений, жив у тривалому страху за своє майбутнє, оскільки очікував, що стосовно нього буде складено обвинувальний акт, який в подальшому буде направлено до суду за діяння, якого не скоював.

Перед кожним відвідуванням слідчого позивач відчував душевні переживання, у в`язку з чим, був вимушений, практично постійно, приймати заспокійливі лікарські засоби. Життєві зв`язки позивача були порушені, він став дратівливим по відношенню до членів своєї сім`ї та оточуючих. Значно погіршились зв`язки з його родичами та знайомими, яким стало відомо про його притягнення до кримінальної відповідальності, що призвело до душевних страждань.

Позивач зазначав, що перебував під слідством більше року, що негативно вплинуло на здоров`я позивача та його відношення з родиною, знайомими та колегами по службі, а публікації в медіа засобах про виявлення співробітниками СБУ на отриманні неправомірної вигоди начальника сектору логістики та матеріально- технічного забезпечення Костопільського райвідділу Національної поліції в Рівненській області Сергія Смазнова, порушило звичайний режим життя та спричинили моральну шкоду.

Внаслідок незаконних дій і рішень органів досудового розслідування та прокуратури ОСОБА_1 спричинено матеріальні збитки, які полягали в не нарахуванні та виплаті заробітної плати в повному розмірі та значну моральну шкоду. Просив суд позов задовольнити та стягнути з Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку через Державну казначейську службу 62 165,70 грн в рахунок відшкодування матеріальних збитків та моральну шкоду в сумі 200 000.00 грн., а також понесені судові витрати по справі.

Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 23.08.2023 відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами загального позовного провадження та надано Відповідачу 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов, позивачам у 5-ти денний строк з дня отримання відзиву на позов подати відповідь на відзив, відповідачу у строк не пізніше 5-ти днів з дня отримання відповіді на відзив подати свої заперечення на відповідь на відзив.

Відповідачем Управлінням Державної Казначейської Служби України у Костопільському районі Рівненської області, подано відзив на позов.

Відзив мотивовано тим, що казначейство не вступало у будь-які правовідносини з позивачем і своїми діями чи бездіяльністю не завдавало позивачеві шкоди.

Вказує, що механізм виконання судових рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників визначається Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845, відповідно до якого рішення про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів казначейства, а відповідно до п.35 вказаного Порядку казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету, зокрема, для відшкодування шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що проводить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду.

Жодним нормативним актом не передбачено права чи обов`язку казначейства уособлювати Державу або Державний бюджет і казначейство не уособлює Державу, як «власника» відповідних бюджетних коштів, а тому на казначейство не може бути покладено обов`язок по відшкодуванню шкоди, яка була заподіяна позивачеві.

Зазначає, з покликанням на постанову Верховного Суду від 06.02.2019 у справі №199/6713/14-ц, що кошти державного бюджету належать на праві власності державі, а отже відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади Державну казначейську службу України і відшкодування моральної шкоди, у випадку доведення її завдання, повинно відбуватись з Державного бюджету України шляхом списання з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Казначейську службу України.

Вважає, що позивач не довів у позові усі обставини, які підлягають обов`язковому з`ясуванню та доказуванню і казначейство не вбачає причинно-наслідкового зв`язку між діями працівників правоохоронних органів та наслідків, які зі слів позивача, настали для останнього внаслідок дій під час досудового розслідування щодо позивача. Презумпції відшкодування шкоди не існує і у позивача виникає обов`язок доказування не лише наявності такої шкоди, але і неправомірності дій заподіювача шкоди, причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діяннями заподіювача шкоди та шкодою, а також вини особи. Просили відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 23.11.2023 залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Територіальне управління Державного бюро розслідувань розташованого у м.Хмельницький та Рівненську обласну прокуратуру. Надано можливість третім особам, які не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору 5-ти денний строк з дня отримання ухвали подати до суду пояснення щодо позову.

Третьою особою, Територіальним управління Державного бюро розслідувань розташованого у м.Хмельницький подані до суду письмові пояснення по справі, в яких третя особа зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не визнають, оскільки вважають їх необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Так, статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Водночас, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного перебування під слідством, позивач не визначив гарантований мінімальний розмір відшкодування моральної шкоди та не мотивував свого висновку щодо наявності підстав для суттєвого перевищення зазначеного розміру .

На час перебування справи в суді першої інстанції (2023 рік) мінімальний розмір заробітної плати становить 6 700,00 грн, а тому мінімальний розмір відшкодування моральної шкоди позивачу за 8 місяців (08.07.2019 по 28.02.2020 (7 місяців) та з 23.07.2020 по 20.08.2020 (1 місяць) перебування під слідством дорівнює 53 600,00 грн. Рахують, що визначений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди перевищує гарантований мінімальний розмір відшкодування моральної шкоди.

Вважають, що позивач не довів факту заподіяння йому шкоди та наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями правоохоронних органів та шкодою, а також не довів протиправність дій або бездіяльності ТУ ДБР у м. Хмельницькому. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження наявності заподіяної шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача .

Третьою особою, Прокуратурою Рівненської області також подані до суду письмові пояснення по справі в яких зазначено, що відшкодування шкоди матиме місце лише при наявності негативних наслідків, які настали в результаті незаконних дій правоохоронних органів. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Натомість, позивачем таке відшкодування визначено в розмірі 200 000 гривень, що також суперечить ч.3 ст.13 Закону, згідно якої таке відшкодування проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Також вважають позовні вимоги про відшкодування втраченої заробітної плати за час відсторонення від посади необґрунтованими, оскільки розмір таких виплат не підтверджено належними та допустимими доказами відповідно до вимог ЦПК, які обов`язково мали бути подані позивачем до суду разом із позовною заявою.

Крім того, зазначали на неспівмірність суми, визначеної позивачем до відшкодування в якості витрат на правову допомогу.

Позивач ОСОБА_1 та його представник-адвокат Остапенко В.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав зазначених позові та просили його задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення позову покликаючись на підстави зазначені у відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи, Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Хмельницький - Балюк Д.О. підтримала подані письмові пояснення та просила в позові відмовити.

Представник третьої особи, Прокуратури Рівненської області - Олійник Н.С. в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог позивача ОСОБА_1 покликаючись на необґрунтованість та безпідставність позовних вимог.

Заслухавши пояснення позивача та його представника позивача, представника відповідача, представників третіх осіб, які не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Суд встановив, що 08 липня 2019 року до Єдиного реєстру досудовий розслідувань, за №0000553, внесено відомості про вчинення начальником сектору логістики та матеріально-технічного забезпечення Костопільського ВП ГУНП ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Досудове розслідування у вищезазначених кримінальних провадженнях проводилось Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташоване у м.Хмельницькому.

16 липня 2019 року слідчим Першого слідчого відділу (Відділ розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому Карашецьким В.З., в порядку статей 208, 209 КПК України, було затримано ОСОБА_1

17 липня 2019 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру про те, що він підозрюється у одержанні неправомірної вигоди для себе, за не вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням службового становища, вчинене особою, яка займає відповідальне становище, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 липня 2019 року відносно ОСОБА_1 , строком по 13 вересня 2019 року включно, обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з покладанням на останнього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Ухвалами слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 вересня 2019 року та 05 листопада 2019 року застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту було продовжено строком до 17 листопада 20219 року включно, з покладенням на нього зобов`язання прибувати до слідчого, прокурора, суду, слідчого судді за кожною вимогою.

Крім того, ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 липня 2019 року ОСОБА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, було відсторонено від посади начальника сектору логістики та матеріально-технічного забезпечення Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області на строк по 13 вересня 2019 року включно.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 вересня 2019 року продовжено строк відсторонення підозрюваного ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.З ст.368 КК України, від посади начальника сектору логістики та матеріально-технічного забезпечення Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області на строк по 07 листопада 2019 року включно.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 листопада 2019 року продовжено строк відсторонення ОСОБА_1 від посади начальника сектору логістики та матеріально-технічного забезпечення Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області на строк по 17 листопада 2019 року включно.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 листопада 2019 продовжено строк відсторонення позивача від посади начальника сектору логістики та матеріально-технічного забезпечення Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області на строк по 10 січня 2020 року включно.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 січня 2020 року продовжено по 01 березня 2020 року включно строк відсторонення підозрюваного ОСОБА_1 , від займаної посади - начальника сектору логістики та матеріально-технічного забезпечення Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області.

Досудове слідство у кримінальному провадженні неодноразово продовжувалось. Востаннє, ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 січня 2020 року продовжено строк досудового розслідування до 8 місяців.

28 лютого 2020 року прокурором Прокуратури Рівненської області винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

23 липня 2020 року заступником Генерального прокурора винесено постанову, якою скасовано постанову прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, що поширює свою діяльність на Рівненську область Прокуратури Рівненської області від 28.02.2020 року про закриття кримінального провадження №0000553 від 08.07.2019 року за підозрою начальника сектора логістики та матеріально-технічного забезпечення Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

20 серпня 2020 року прокурором групи прокурорів, який здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні - прокурор прокуратури Рівненської області, за результатом вивчення матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000553 від 08.07.2019 року за підозрою ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.З ст.368 КК України, винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п.2 п.З ч.І ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного кримінального правопорушення та невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Позивач просив захистити його порушене право внаслідок незаконних дій і рішень органів досудового розслідування та прокуратури шляхом стягнення на його користь спричинені матеріальні збитки та моральну шкоду.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (стаття 56 Конституція України).

В силу частини 1 стаття 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування..

Шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду (частини перша статті 1176 ЦК України).

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування.

Частиною 8 статті 1176 ЦК України визначено, що порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно- розшукову діяльність, органами досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Верховний Суд України, узагальнюючи практику розгляду судами справ про відшкодування моральної шкоди, у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначив, що відповідно до чинного законодавством моральна шкода може полягати, зокрема, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом.

Відповідно до п.1 ст.1, п.2 ч.І ст.2, п.п.4, 5 ст.З Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутності події кримінального правопорушення, відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати (п.2 ч.1 ст.2 вищезазначеного Закону).

Згідно ч.1 ст.3 цього Закону у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; моральна шкода.

Пунктом 8 «Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»» затвердженого наказом Міністерства юстиції, Генеральної прокуратури та Міністерства фінансів України від 04.03.1996 року №6/5/3/41 визначено, що згідно з частиною 1 статті 4 Закону розмір сум, які передбачені п.1 ст.З Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення.

Розмір цих сум обчислюється виходячи з середньомісячного заробітку громадянина до вчинення щодо нього незаконних дій з заліком заробітку (інших відповідних доходів), одержаного за час відсторонення від роботи (посади), відбування кримінального покарання або адміністративного стягнення у вигляді виправних робіт.

Пунктом 9 цього Положення передбачено, що середньомісячний заробіток для визначення розміру відшкодування шкоди обчислюється: 1) для робітників і службовців - у порядку, передбаченому постановами Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» та від 05.05.1995 року №348 «Про внесення змін і доповнень до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. №100».

Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком недонарахованої заробітної плати за період відсторонення від посади ОСОБА_1 .

Так відповідно до архівних відомостей №1 за період з 01 січня 2019 року по 30 червня 2019 року ОСОБА_1 було нараховано заробітну плату у сумі 90 442,17 грн.

Позивачем за ці шість місяців відпрацьовано 123 робочих дня. Таким чином середньоденний заробіток становить 735,30 грн (90 442,17 : 123 = 735,30).

За період перебування під слідством та відсторонення від посади з 16 липня 2019 року по 29 лютого 2020 року ОСОБА_1 нараховано заробітну плату у сумі 57 265,20 грн., що підтверджується архівною відомістю №1 за період з 22 липня 2019 року по 29 лютого 2020 року

За неповних вісім місяців (160 робочих днів) середній заробіток становив 357,90 грн (57 265,20:160 = 357,90).

За період відсторонення від посади ОСОБА_1 недорахована заробітна плата в сумі 60 384,00 грн (735,30 - 357,90 = 377,40 х 160 =60 384), яка підлягає стягненню на користь позивача.

Особа також має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частини перша, друга статті 23 ЦК України).

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22).

Абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, що вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21).

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом (частина друга статті 1176 ЦК України).

Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати (пункт 2 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року у справі № 346/5428/17 зазначено, що: «у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні до мінімального розміру заробітної плати, суд при вирішенні питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати, що є чинним на час розгляду справи, при цьому визначений законом розмір відшкодування є тим мінімальним розміром, що гарантований державою, а суд, враховуючи обставини конкретної справи, вправі застосувати й більший розмір відшкодування.

Аналогічний висновок також викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 квітня 2019 року у справі № 236/893/17 (провадження № 14-4цс19), у постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 754/8730/19 (провадження № 61-9673св20), від 03 березня 2021 року у справі № 638/509/19 (провадження № 61-7643св20).

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Водночас Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц дійшла висновку, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Судом встановлено, що позивач перебував під слідством з 16 липня 2019 по 29 лютого 2020 року, тобто - 7 місяці та 16 дні.

Враховуючи те, що кримінальне провадження відносно позивача закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину, ОСОБА_1 має право на відшкодування шкоди в силу положень пункту 2 статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Відповідно до статті 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» з 01 січня 2024 року визначено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 7100,00 грн.

Статтею 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що розмір відшкодування повинен бути не меншим одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

З огляду на викладене суд вважає, що моральну шкоду, яка підлягає стягненню на користь позивача слід визначити у розмірі, визначеному статтею 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», а саме у розмірі 53 364,00 грн із розрахунку одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством (49 700,00 грн. (7100,00 грн х7 місяці) + 3664,00 грн + (7100:31х16 днів ) = 53 364,00 грн.).

Суд дійшов таких висновків з урахуванням обсягу заподіяної позивачу шкоди, глибини та тривалості моральних страждань, пов`язаних із перебуванням позивача під слідством, що призвело до порушення нормальних життєвих зав`язків, погіршення стану здоров`я, інших негативних наслідків морального характеру, конкретних обставин цієї справи, з огляду на засади розумності та справедливості.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України і у таких справах резолютивна частина судового рішення не повинна містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено стягнення коштів.

Така позиція викладена Верховним Судом в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 грудня 2021 року в постанові по справі № 202/1722/19-ц (провадження № 61-8370св21), де зазначено, що: «положеннями статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду`передбачено, що громадянинові відшкодовується (повертається), в тому числі й моральна шкода. Відшкодування шкоди проводиться за рахунок коштів Державного бюджету (стаття 4 вказаного Закону).

Така ж позиція викладена і у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 грудня 2021 року в справі № 202/1722/19-ц (провадження № 61-8370св21) зазначено, що:

«відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України, тому відсутня необхідність зазначення у резолютивній частині рішення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватись, або номера чи виду рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення (пункт 6.21 постанови Великої Палати Верховного Суду, від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16 (провадження № 12-110гс18)».

Враховуючи ту обставину, що представником позивача повідомлено суд про подання упродовж п`яти днів доказів на підтвердження понесених позивачем усіх судових витрат у зв`язку з судовим розглядом справи, суд рахує за вірне під час ухвалення судового рішення не вирішувати питання про розподіл між сторонами судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 206, 211, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд -, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Рівненській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Територіальне управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Хмельницький, Рівненська обласна прокуратура про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди завданої незаконними діями та рішеннями органів досудового розслідування та прокуратури - задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 60 384, 00 (шістдесят тисяч триста вісімдесят чотири ) грн. в рахунок відшкодування матеріальних збитків та моральну шкоду в сумі 53 364, 00 (п`ятдесят три тисячі триста шістдесят чотири) грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач:

ОСОБА_1 (житель АДРЕСА_1 .

Відповідач:

Головне управління Державної казначейської служби України в Рівненській області, ( м.Рівне, вул.С.Петлюри, 13, Рівненська обл.), .

Повне рішення складено

22 листопада 2024 року.

СуддяЛ. А. Грипіч