ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 року

м. Київ

справа № 554/6360/21

провадження № 61-4759св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), державне підприємство «Сетам», ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року у складі колегії суддів: Кузнєцової О. Ю., Гальонкіна С. А., Карпушина Г. Л.

Зміст позовної заяви та її обґрунтування

1. У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві

Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), ДП «Сетам», ОСОБА_2 про визнання недійсними електронних торгів.

2. На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначав, що йому на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 . З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 28 травня 2021 року він дізнався, що новим власником цієї квартири на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, виданого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Дробітько В. В., є ОСОБА_2 .

3. Посилався на те, що реалізація належної йому квартири була здійснена в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_2, яке перебувало на виконанні Шевченківського ВДВС у м. Полтаві на підставі виконавчого листа № 2-5433 від 29 січня 2010 року, виданого Октябрським районним судом м. Полтави, щодо стягнення з нього на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

4. Згідно з довідкою-розрахунком загальна сума заборгованості по аліментах на момент повноліття дитини, а саме 12 листопада 2018 року, становила

98 172,16 грн.

5. З урахуванням штрафу, накладеного на підставі статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» у сумі 49 086,08 грн, загальний розмір заборгованості складає 147 258,24 грн.

6. 20 липня 2020 року державним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна, якою описано квартиру.

7. У подальшому державним виконавцем було направлено документи до

ДП «Сетам» на реалізацію квартири.

8. Позивач зауважував, що жодного документу щодо підготовки та реалізації належної йому квартири він не отримував, що є грубим порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження». Окрім того, оціночна вартість квартири склала 434 200,00 грн, а загальна сума заборгованості становить 147 258,24 грн, що порушує принцип співмірності та доцільності реалізації майна.

9. Також з ним не було узгоджено вартості належного йому майна та він не отримував постанову про накладення штрафу.

10. Водночас, вищевказана квартира є його єдиним житлом, а безпідставне позбавлення його права власності на квартиру є порушенням права на житло.

11. Враховуючи наведене, ОСОБА_1 просив суд: визнати недійсними електронні торги, проведені 05 квітня 2021 року ДП «Сетам» з реалізації квартири АДРЕСА_1 ; скасувати протокол проведення електронних торгів від 05 квітня 2021 року № 533050 по лоту

№ 471431; визнати недійсним акт про проведені електронні торги від 27 квітня 2021 року, затверджений начальником Шевченківського відділу державної виконавчі служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управлінь Міністерства юстиції (м. Суми) Д. М. Щерба 27 квітня 2021 року; визнати недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: 318, виданий 28 квітня 2021 року, видавник: Дробітько В. В. приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу; припинити право власності за ОСОБА_2 , що виникло на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: 318, видане 28 квітня

2021 року, видавник: Дробітько В. В. приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу.

Стислий виклад позиції інших учасників справи

12. Відповідач ДП «Сетам» заперечував проти задоволення позову з підстав проведення оспорюваних торгів з дотриманням вимог законодавства. Зауважував, що доводи позивача зводяться до допущення державним виконавцем порушень при передачі майна на реалізацію, що має самостійний спосіб оскарження, зокрема подання скарги на дії державного виконавця. Порушень правил реалізації арештованого майна, впливу таких порушень на результат електронних торгів та права боржника позивачем не доведено.

13. Шевченківський ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) заперечував проти задоволення позову, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність вимог ОСОБА_1 . Зазначав, що позивач двічі знайомився з матеріалами виконавчого провадження, опис спірного майна відбувався у присутності позивача, повідомлення про визначення вартості арештованого майна було направлено боржнику за адресою, зазначеною у виконавчому документі, торги проведені з дотриманням вимог чинного законодавства. З огляду на те, що сума заборгованості за виконавчим провадження перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, безпідставними є доводи ОСОБА_1 про незаконність звернення стягнення на його єдине житло.

14. ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення позовних вимог

ОСОБА_1 , посилаючись на їх необґрунтованість. Зазначала, що спірна квартира була придбана нею за результатами проведення електронних торгів, які відбулися з дотриманням вимог чинного законодавства. Посилалася на те, що в матеріалах справи наявні докази повідомлення позивача щодо виконавчого провадження, опису і арешту його майна. Розмір наявної заборгованості перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, а тому звернення стягнення на єдине житло відповідає приписам частини сьомої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження».

Основний зміст та мотиви рішення суду першої інстанції

15. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 07 грудня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

16. Визнано недійсними електронні торги, проведені 05 квітня 2021 року

ДП «Сетам» з реалізації квартири АДРЕСА_1 .

17. Скасовано протокол проведення електронних торгів № 533050 від 05 квітня

2021 року по лоту № 471431.

18. Визнано недійсним акт про проведені електронні торги від 27 квітня

2021 року, затверджений начальником Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) 27 квітня 2021 року.

19. Визнано недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: 318, видане 28 квітня 2021 року, видавник: приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Дробітько В. В.

20. Припинено право власності за ОСОБА_2 , що виникло на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: 318, видане 28 квітня 2021 року, видавник: Дробітько В. В. приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу.

21. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що державним виконавцем під час проведення оспорюваних електронних торгів не було дотримано приписів законодавства, що призвело до порушення прав позивача. Зазначено, що порушено статтю 57 Закону України «Про виконавче провадження» в частині повідомлення позивача про результати оцінки майна, що позбавило його можливості оскаржити висновок оцінювача. Крім того, ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про проведення електронних торгів, йому не було надіслано копію протоколу про результати електронних торгів. Також, встановлено порушення державним виконавцем вимог частини восьмої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» (непроведення перевірки виконавцем майнового стану боржника на наявність іншого майна).

Основний зміст та мотиви судових рішень апеляційного суду

22. Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 29 серпня 2023 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 .

23. Постановою Полтавського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 07 грудня 2022 року скасовано, ухвалено нове судове рішення, якиму задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

24. Постанова суду апеляційної інстанції мотивована помилковістю висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову ОСОБА_1 . Зазначено, що вимоги позивача про визнання недійсними протоколу проведення електронних торгів, акта про проведені електронні торги та свідоцтва про придбання майна з електронних торгів є неналежним (неефективним) способом захисту права, а тому не підлягають задоволенню.

25. В частині вимог про визнання електронних торгів недійсними зауважено, що посилання ОСОБА_1 на порушення порядку проведення оцінки майна та складення звіту про оцінку майна, неповідомлення державним виконавцем про результати оцінки майна та позбавлення можливості оскарження оцінки майна, неналежного повідомлення стосовно проведення прилюдних торгів є безпідставними. Встановлено, що матеріалами справи підтверджено факт обізнаності ОСОБА_1 про наявність відкритого виконавчого провадження щодо примусового виконання рішення Октябрського районного суду м. Полтави, а сума заборгованості у виконавчому провадженні перевищує 20 розмірів мінімальних заробітних плат, що дає підстави для звернення стягнення на єдине житло боржника. Допущені порушення державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження» до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо, підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом. Однак доказів оскарження дій державного виконавця у цьому виконавчому провадженні позивачем не надано.

26. В контексті перевірки пропорційності втручання у мирне володіння позивачем майном зауважено, що вжитий до ОСОБА_1 крайній захід у вигляді реалізації єдиного житла відповідає принципу правомірного втручання. Позивач не виконував рішення суду щодо утримання неповнолітньої дитини протягом 10 років, чим порушив вимоги закону та значний проміжок часу позбавляв свого сина присуджених судовим рішенням грошових коштів для належного існування та розвитку і відповідно порушив право останнього на мирне володіння майном, гарантоване статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Узагальнені доводи касаційної скарги

27. 25 березня2024 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Полтавського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року та залишити в силі рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 07 грудня 2022 року.

28. Підставами касаційного оскарження вказаної постанови апеляційного суду заявник зазначає неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, посилаючись на те,

що апеляційний суд застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15,

від 25 листопада 2015 року у справі № 6-1749цс15, від 06 квітня 2016 року у справі № 3-242гс16, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-2988цс15, від 29 червня

2016 року у справі № 6-370цс16, від 29 червня 2016 року у справі № 6-547цс16, від 29 листопада 2017 року у справі № 6-231цс17, від 29 листопада 2017 року у справі № 668/5633/14-ц, у постановах Верховного Суду від 24 вересня 2020 року у справі № 372/3161/18, від 17 січня 2024 рокуу справі № 752/18246/21 (пункт 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України), а також вказує, щоапеляційний суд не дослідив зібрані у справі докази та не надав їм належної правової оцінки (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

29. Касаційна скарга обґрунтована посиланням на те, що суд апеляційної інстанції не врахував, що матеріали справи не містять жодного документа щодо повідомлення його про підготовку та реалізацію квартири. Стверджує, що дізнався про її реалізацію лише від нового власника. З матеріалами виконавчого провадження був ознайомлений після проведення торгів. Зауважує про надмірний спосіб стягнення боргу, неспівмірність боргу та надлишку від продажу квартири, що свідчить про незаконність та недоцільність проведення електронних торгів.

30. Посилається заявник на те, що в результаті проведення оскаржених торгів він був позбавлений єдиного житла, що є порушенням статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

31. Зазначив, що підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є наявність не лише порушень вимог закону при проведенні торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює. Вважає, що для виконання рішення суду виникає необхідність у припиненні права власності, а тому заявлені ним вимоги є належним та ефективним способом захисту.

32. Додатково зауважує про безпідставне залучення до участі у розгляді справи в якості третьої особи ОСОБА_3 .

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

33. Ухвалою Верховного Суду від 08 квітня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі № 554/6360/21, витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції, відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення дії постанови Полтавського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року до закінчення касаційного провадження.

34. 21 травня 2024 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

35. Ухвалою Верховного Суду від 26 червня 2024 року справу призначено до судового розгляду колегією з п`яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надійшов

Фактичні обставини справи, встановлені судами

36. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно

від 17 травня 2012 року, серія НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Полтавської міської ради відділом обліку, розподілу та приватизації житла, ОСОБА_1 на праві приватної власності належала квартира

АДРЕСА_1 .

37. У Шевченківському ВДВС у м. Полтаві перебувало виконавче провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа № 2-5433, виданого

29 січня 2010 року Октябрським районним судом м. Полтави щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття. Постановою державного виконавця від 11 січня 2012 року відкрито виконавче провадження.

38. Згідно з довідкою-розрахунком, загальна сума заборгованості по аліментам на момент повноліття сина позивача ОСОБА_4 , а саме станом на 12 листопада 2018 року, становить 98 172,16 грн.

39. На підставі статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» постановою державного виконавця від 02 грудня 2018 року на боржника накладено штраф у розмірі 50 % від суми заборгованості за сплати аліментів, тобто у розмірі 49 086,08 грн.

40. Таким чином, загальна сума заборгованості з урахуванням аліментів та штрафу на користь стягувача складала 147 258,24 грн.

41. 10 грудня 2019 року о 09:00 год ОСОБА_1 за викликом державного виконавця з?явився до відділу ДВС та йому роз?яснено можливі наслідки від ухилення сплати аліментів, що підтверджується відповідним актом державного виконавця.

42. 24 грудня 2019 року державним виконавцем винесено постанову про опис та арешт належної позивачу квартири. У цій постанові ОСОБА_1 власним підписом підтвердив факт її отримання та прийняття вищевказаного майна на відповідальне зберігання.

43. З метою примусового виконання рішення суду державним виконавцем

20 липня 2020 року винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, якою описано квартиру АДРЕСА_1 .

44. Факт ознайомлення ОСОБА_1 з цією постановою та прийняття майна на відповідальне зберігання підтверджується його підписом.

45. 30 липня 2020 року державним виконавцем призначено суб`єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні ПП «Центр незалежної оцінки та експертиз».

46. 04 листопада 2020 року на адресу відділу ДВС надійшов звіт ПП «Центр незалежної оцінки та експертиз» від 30 жовтня 2020 року № 868, згідно з яким вартість квартири АДРЕСА_1 склала 434 200,00 грн.

47. 12 листопада 2020 року за вих. № 102871 ОСОБА_1 за адресою, вказаною у виконавчому лист, і та місцем його проживання, а саме: кв. АДРЕСА_1 , направлено рекомендованим відправленням № 888 повідомлення про вартість арештованого майна, яке повернулося за закінченням терміну зберігання.

48. 22 лютого 2021 року державним виконавцем було сформовано та направлено до ДП «Сетам» документи на реалізацію вищевказаної квартири.

49. Згідно з протоколом про проведення електронних торгів від 05 квітня

2021 року № 533050 за результатами торгів переможцем став учасник № 3 ОСОБА_2 , майно придбане за 405 978,00 грн.

50. 12 квітня 2021 року на депозитний рахунок відділу ДВС надійшла сума від реалізації майна у розмірі 385 679,10 грн, яку розподілено згідно зі статтями 45-46 Закону України «Про виконавче провадження». Кошти у сумі 20 298,90 грн сплачені покупцем на рахунок організатора торгів.

51. У зв`язку з тим, що коштів від реалізації майна достатньо в повному обсязі для погашення боргу, штрафу, виконавчого збору та витрат на виконавче провадження, 20 травня 2021 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

52. Кошти у сумі 225 803,65 грн, що є надлишковими та залишилися після реалізації арештованого майна, перебувають на депозитному рахунку Шевченківського ВДВС у м. Полтаві, оскільки ОСОБА_1 відмовляється від їх отримання.

Позиція Верховного Суду

53. Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

54. Відповідно до пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

55. Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

56. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

57. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

58. Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

59. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 зазначено, що позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

60. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові (постанова Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі

№ 1340/4630/18).

61. Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

62. Тлумачення статей 215, 216 ЦК України свідчить, що для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину.

63. Недійсність правочину покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року в справі № 761/26815/17).

64. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження».

65. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

66. Статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

67. Згідно з частинами першою, другою статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.

68. Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють, як і стаття 650 ЦК України, такий спосіб реалізації майна, як його продаж на прилюдних торгах і відсилають до інших нормативно-правових актів, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна.

69. Відповідно до вищенаведених правових норм виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів (у тому числі й оцінку майна), а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими відділом ДВС або приватним виконавцем укладається відповідний договір.

70. Згідно з пунктом 1 Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5, в редакції, чинній на час проведення електронних торгів, електронні торги - це продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних торгів, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.

71. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19 дійшла висновку про те, що, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, проведення процедури прилюдних торгів є правочином.

72. Такий висновок узгоджується з нормами статей 650, 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах, публічних торгах та визначають, що до таких договорів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

73. З аналізу змісту статей 203, 215, 650, 655 і 656 ЦК України, положень Порядку реалізації арештованого майна вбачається, що: реалізація майна на прилюдних торгах полягає у продажі майна, за яким продавцем відчужуваного майна є боржник, переможець прилюдних торгів виступає покупцем, а особи, які мають право примусового продажу такого майна є державна виконавча служба (приватний виконавець) та організатор електронних торгів; складання за результатами проведення прилюдних торгів акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином.

74. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 367/6231/16-ц зазначено, що відчуження майна з електронних торгів належить до угод купівлі-продажу і така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, установлених частинами першою - третьою та частинами п`ятою, шостою статті 203 ЦК, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства (частина перша статті 215 цього Кодексу). Для застосування наслідків недотримання вказаних вимог, при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити чи мало місце порушення вимог законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів.

75. Тобто, для визнання судом торгів недійсними необхідним є: наявність підстав для визнання торгів недійсними (порушення правил проведення торгів); встановлення, чи порушується, не визнається або оспорюється суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

76. Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 червня 2024 року у справі № 587/2230/21.

77. Визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду. Оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців згідно з нормами Закону України «Про виконавче провадження» (постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 821/197/18/4440/16, від 12 червня 2019 року у справі № 308/12150/16-ц).

78. Дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними (постанова Верховного Суду України від 26 серпня 2014 року у справі № 3-36гс14).

79. Підставою для визнання недійсними електронних торгів у справі, що переглядається в касаційному порядку, ОСОБА_1 зазначав неповідомлення його про підготовку та реалізацію належного йому майна, не узгодження з ним вартості квартири, а також безпідставне, непропорційне звернення стягнення на майно, яке є його єдиним житлом.

80. Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

81. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

82. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

83. Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри.

84. Судом апеляційної інстанції встановлено, що виконавче провадження

№ НОМЕР_2 з виконання виконавчого листа № 2-5433 від 29 січня 2010 року, виданого Октябрським районним судом м. Полтави, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частин усіх видів заробітку, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, перебувало на виконані в органі ДВС з січня 2012 року. Боржник ОСОБА_1 неодноразово повідомлявся про наявність відкритого виконавчого провадження, необхідність виконання судового рішення, наявність заборгованості зі сплати аліментів, однак заборгованість зі сплати аліментів не погашав, обов`язкові щомісячні платежі на утримання сина не вносив. Разом з тим ОСОБА_1 періодично контактував з державним виконавцем, з`являвся за викликом державного виконавця до відділу ДВС, ознайомлювався з матеріалами виконавчого провадження.

85. Також встановлено, що ОСОБА_1 був присутній при проведенні опису та арешту належної йому квартири (постанови про опис й арешт майна (коштів) боржника від 24 грудня 2019 року, від 20 липня 2020 року) та повідомлений про результати визначення вартості майна з урахуванням частини п`ятої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» (повідомлення направлено за адресою, зазначеною у виконавчому документі). Розмір заборгованості за виконавчим документом перевищував 20 розмірів мінімальної заробітної плати як на момент подачі державним виконавцем заявки на реалізацію, так і на момент проведення електронних торгів, що згідно з приписами частини сьомої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» дає правові підстави для звернення стягнення на єдине житло боржника.

86. Встановивши, що при проведенні оспорюваних електронних торгів не було допущено порушень правил їх проведення, які б давали підстави для визнання їх недійсними, суд апеляційної інстанції дійшов загалом законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання таких торгів недійсними.

87. Крім того, суд апеляційної інстанції правильно зазначив, що позовні вимоги про визнання недійсними протоколу проведення електронних торгів, акта про проведені електронні торги та свідоцтва про придбання майна з електронних торгів є неналежними способами захисту права, що є самостійною підставою для відмови у їх задоволенні.

88. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня

2019 року в справі № 638/2304/17).

89. Видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) є передбаченою пунктом 5 частини першої статті 34 Закону України «Про нотаріат» окремою нотаріальною дією, спрямованою на посвідчення відповідного права переможця аукціону, тобто є юридичним оформленням факту, що відбувся на підставі правочину. На відміну від дій із нотаріального посвідчення правочинів, нотаріус, який вчиняє нотаріальну дію з видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, не встановлює дійсні наміри сторін до вчинення правочину, відсутність заперечень щодо кожної з умов правочину, а перевіряє тільки факт набуття права власності на нерухоме майно конкретним набувачем і підтвердження цього права внаслідок проведення прилюдних торгів (близькі за змістом висновки Великої Палати Верховного Суду містяться у постанові від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19 (пункти 6.21, 6.22). Визнання недійсним свідоцтва як документа, який видав нотаріус для підтвердження права власності переможця аукціону (покупця), не захистить ні інтерес кредитора у поповненні (недопущенні зменшення) ліквідаційної маси боржника, ні такий же інтерес самого боржника. Цей документ не породжує жодного права. Тому позовна вимога про визнання його недійсним не є належним способом захисту (пункти 42, 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 06 липня 2022 року в справі № 914/2618/16).

90. Колегія суддів також погоджується з висновками суду апеляційної інстанції щодо необґрунтованості доводів позивача про непропорційне втручання у його право власності на житло.

91. Основною конституційною засадою судочинства, серед іншого, є обов`язковість судового рішення (пункт 9 частини другої статті 129 Конституції України), що є однією з важливих складових принципу правової визначеності, а також права на справедливий суд, закріпленого, зокрема, у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

92. Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, у пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

93. У § 51 рішення у справі Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraine від 05 січня 2010 року, заява № 40450/04, Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. У § 52 цього рішення Європейський суд з прав людини вказав, що відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

94. Факт свідомого невиконання ОСОБА_1 судового рішення про стягнення аліментів на утримання власного сина протягом тривалого часу (11 років з моменту ухвалення судового рішення та 9 років з дати відкриття виконавчого провадження), відсутність іншого майна, на яке можна звернути стягнення (не встановлено державним виконавцем та не зазначено боржником), наявність непогашеної заборгованості зі сплати аліментів після досягнення дитиною повноліття, більш того, відсутність жодних дій, спрямованих на хоча б часткове погашення такої заборгованості чи вчинення інших дій, пов`язаних з утриманням сина протягом усього часу невиконання судового рішення про стягнення аліментів, були правильно оцінені судом апеляційної інстанції з урахуванням загальних принципів справедливості, добросовісності та розумності.

95. З огляду на строки виконавчого провадження, правову природу правовідносин між сторонами (виконання батьківського обов`язку з утримання дитини), обсяг вчинених державним виконавцем дій щодо виконання судового рішення, а також поведінку боржника, колегія суддів вважає загалом обґрунтованим висновок суду апеляційної інстанції щодо відсутності підстав для визнання оспорюваних електронних торгів недійсними з підстав порушення прав боржника при їх проведенні. Підстави для висновку про порушення при проведенні торгів гарантій, передбачених статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод відсутні. Втручання у право власності боржника з метою примусового виконання судового рішення про стягнення значної заборгованості по аліментах слід визнати пропорційним.

96. Крім того, колегія суддів наголошує, що різниця у вартості майна та сплаченими коштами у виконавчому провадженні, підлягає поверненню позивачу.

97. Суд апеляційної інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, нормою права, яка підлягає застосуванню, встановив фактичні обставини справи, які необхідні для правильного вирішення спору, та з дотриманням наведених вище принципів оцінки доказів дійшов загалом правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

98. Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, зводяться значною мірою до переоцінки наявних у матеріалах справи доказів, яким апеляційний суд надав належну та обґрунтовану правову оцінку.

99. Слід зазначити, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

100. Посилання касаційної скарги на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права в частині залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 є безпідставними. Суд апеляційної інстанції правильно урахував характер спору, його суб`єктний склад та з огляду на те, що рішення суду про визнання недійсними електронних торгів, проведених в рамках виконавчого провадження, може вплинути на права та інтереси стягувача у такому виконавчому провадженні, з урахуванням положень частини третьої статті 53 ЦПК України та відповідного клопотання органу ДВС, обґрунтовано залучив до участі у справі зазначену третю особу.

101. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника по суті спору та їх відображення в оскарженому судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду апеляційної інстанції, Верховний Суд виходить з того, що у справі, яка розглядається сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин.

102. Висновки суду апеляційної інстанції, з урахуванням встановлених у цій справі фактичних обставин, не суперечать висновкам Верховного Суду, на які посилається заявник у касаційній скарзі.

103. Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

104. З урахуванням меж касаційного оскарження та визначених заявником підстав касаційного оскарження, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для скасування оскарженого судового рішення суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 402, 403, 409, 410, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Постанову Полтавського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович