Справа №613/90/20 Провадження № 2/613/5/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Уварової Ю.В.,

за участі секретаря Макушинської О.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Селянського фермерського господарства «Дон», ОСОБА_3 про визнання протиправними дій, скасування записів у державному реєстрі земель та Державному реєстрі речових прав,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Богодухівського районного суду Харківської області перебуває вищезазначена цивільна справа.

Від представника відповідача СФГ «Дон» Дегтяр О.І. надійшла заява, в якій він просить залишити позов без розгляду, оскільки позовна заява від імені позивачів підписана особою, яка не мала права підпису.

Крім того зазначає, що 30.11.2021 позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 без згоди орендаря, тобто без згоди СФГ «Дон», здійснили поділ належної їм земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0201, цей кадастровий номер скасований, в реєстрі зареєстровані новоутворені земельні ділянки з кадастровими номерами: :01:000:0506 та :01:000:0507, отже нас сьогоднішній день відсутній предмет позову, що є окремою підставою для закриття справи.

В судовому засіданні представник відповідача СФГ «Дон» Дегтяр О.І. свою заяву підтримав, просив залишити позов без розгляду та повернути з підстав, наведених в заяві або закрити провадження у справі.

Зазначив, що дане клопотання в частині невідповідності наданого адвокатом ордеру, обгрунтовано іншими правовоими позиціями Верховного суду та сформульовано іншим чином, отже це клопотання не є тотожнім клопотанням, які вже розглядались судом раніше.

Вважав, що ордер, наданий адвокатом Колєсніком І.А. разом з позовною заявою не відповідає вимогам закону, оскільки в ньому не зазначено назву конкретного суду, в якому надається правова допомога, тому цей ордер не може вважатись документом, що належним чином посвідчує повноваження адвоката.

При вирішенні клопотання просив врахувати позицію Верховного Суду, висловлену в постанові від 17.08.2020 року у справі №911/2636/19, а також у справах №345/2054/18, №910/10156/17, №922/1380/20, №920/7/20, №9901/847/18.

Щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0201 вважав, що поділ було здійснено з порушенням вимог закону без отримання згоди орендаря, що буде предметом окремого позову. Однак на сьогодні вказана вище земельна ділянка не існує, отже відсутній предмет позову.

Окремо наголошував, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не є належними відповідачами у справі, зокрема за вимогою про скасування державної реєстрації.

Позивачка та її представник адвокат Колєснік І.А. в судове засідання не з`явились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, про дату і час засідання повідомлялись у встановленому законом порядку.

Суд, розглянувши клопотання, дослідивши письмові матеріали, доходить таких висновків.

Як вже було раніше зазначено в ухвалі Богодухівського районного суду від 06.06.2024 у даній справі, згідно з п. 12.4 Положення «Про ордер на надання правничої (правової) допомоги» в редакції, чинній на день звернення з позовом, ордер мав містити назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом, із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі № 9901/847/18 зазначено, що Положенням про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженим рішенням Ради адвокатів України від 17 грудня 2012 року № 36 встановлено реквізити ордера, серед яких "Назва органу, у якому надається правова допомога адвокатом" із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності, відповідно до статті 19 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

З наведеного слідує, що законодавець чітко відокремив судові органи як такі, що повинні бути окремо зазначені в ордері на надання правової допомоги, зокрема в графі "Назва органу, в якому надається правова допомога". Отже, в ордері на надання правової допомоги має бути зазначено не абстрактний орган державної влади, а конкретна назва такого органу, зокрема суду.

Таким чином, дійсно, на день звернення до суду з даним позовом, вимогою до ордеру було зазначення в графі "Назва органу, в якому надається правова допомога" конкретного суду.

Сукупний аналіз положень ч.2 ст.175, ч.7 ст.177, ст.185, п.8 ч.1 ст.257 ЦПК України свідчить, що залишення позову без руху як і надання документів на усунення недоліків позовної заяви можливе і після відкриття провадження у справі, у зв`язку з чим судом було раніше приєднано до справи наданий представником позивача ордер, в якому міститься конкретна назва всіх судів, в яких може надаватись правова допомога, отже зазначений недолік було усунуто.

Крім того, згідно з п. 12.4 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги у новій редакції, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17 листопада 2020 року № 118 ордер, зокрема, містить наступні реквізити: назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Під назвою органу розуміється як безпосередньо назва конкретного органу так і назва групи органів визначених пунктом 2 частини першої статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (наприклад, судові органи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, органи досудового слідства, правоохоронні органи тощо).

За таких обставин Верховний Суд у постанові 13 квітня 2022 року у справі № 756/334/21 зазначив, що вказівка в ордері у графі «Назва органу, в якому надається правова допомога» на те, що правова допомога надається у судах всіх інстанцій незалежно від спеціалізації, є достатнім і необхідним підтвердженням того, що адвокат уповноважений надавати правову допомогу клієнтам та представляти їх інтереси в будь-яких судах України, а тому не вимагає уточнення/зазначення територіальної, інстанційної, предметної та суб`єктної юрисдикції судів.

Отже суд враховує висновки, викладені саме в цій постанові Верховного Суду, оскільки саме така практика є актуальною на сьогоднішній день, в той час як рішення Верховного Суду, на які посилався представник відповідача, були ухвалені раніше, в тому числі і до змін, внесених в Положення про ордер.

За наведених обставин суд не вбачає підстав ані для закриття провадження у справі, ані для залишення позову без розгляду.

Щодо повернення позовної заяви на підставі п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України (заяву підписано особою, яка не має права її підписувати), то вирішення такого питання можливе до відкриття провадження у справі.

Щодо твердження представника відповідача, про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є неналежними відповідачами у справі, зокрема за вимогою про скасування державної реєстрації, то у разі, якщо суд дійде таких висновків, це може стати підставою для відмови у задоволенні позову до вказаних відповідачів, але не є підставою для залишення позову без розгляду або закриття провадження.

Щодо можливості закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю «предмету позову», суд зазначає таке.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому потрібно надавати сутнісного, а не формального значення.

Предметом спору є об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить постановити певне судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, неіснування (відсутність) предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Відповідно до правового висновку, сформульованого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04 (провадження № 12-67гс19), прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у разі припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Врахувавши викладене, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21) зазначив, що закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України є можливим, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції відповідного судового рішення.

Верховний суд у постанові від 31 липня 2023 року (справа № 335/8285/22 провадження № 61-7066св23) зазначив, що логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України дає підстави для висновку, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема, у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутнім після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають низку передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема: шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Крім того у справі заявлено вимоги про визнання дій відповідачів протиправними та про скасування державної реєстрації права оренди, що свідчить про наявність неврегульованих питань між сторонами.

З урахуванням викладеного, у суду відсутні підстави для закриття провадження у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Щодо повідомлених представником відповідача відомостей про поділ земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0201, та наданих ним витягів з земельного кадастру, то судом буде надана оцінка зазначеним фактам при ухваленні остаточного рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.175-177, 185, 255, 257 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника СФГ «Дон» про залишення позову без розгляду, повернення позовної заяви та про закриття провадження у справі відмовити.

Ухвала окремому апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя