Справа № 148/1633/24
Провадження №2/148/630/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 жовтня 2024 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Ковганича С.В., за участі секретарі Ліванчук А.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тульчині за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2 , до Тульчинської міської ради про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до Тульчинської міської ради про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 , після смерті якого вона прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, АДРЕСА_1 . 12.11.2019 після смерті батька її мати ОСОБА_4 склала заповіт, яким заповіла їй житловий будинок, який заповів їй батько, а своєму внукові ОСОБА_2 - земельну ділянку площею 1,82 га, яка їй належала на підставі державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-ВН №031276.

Після смерті батька її мати почала сильно хворіти та в кінці листопада 2019 року вона забрала її жити до себе в м.Тульчин, оскільки вона потребувала догляду. На початку лютого 2021 року мати попросила завести її в с.Богданівку до будинку, де вони проживали разом із батьком.

09.02.2021 вона завезла матір в с.Богданівку, де вона 10.02.2021 померла. Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом. Вона звернулась в нотаріальну контору для того, щоб подати заяву про прийняття спадщини, але їй пояснили, що якщо мати проживала з нею, то заяву про прийняття спадщини подавати не потрібно, не роз`яснивши їй про реєстрацію в одному будинку. Заповіт її матері вона передала своєму племіннику ОСОБА_2 , який проживає в м.Теплодар, Одеській області, для прийняття ним спадщини за заповітом.

В березні 2024 року її племінник заявив, що оскільки вона доглядала матір, то буде справедливо, щоб спадщину отримала вона, подавши до нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини. Після отримання даної заяви у неї виникло право на спадщину після смерті матері за законом і вона звернулась в нотаріальну контору. Однак, 22.03.2024 Тульчинською державною нотаріальною конторою їй було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини і рекомендовано звернутися до суду.

Вважає, що право на отримання спадщини у неї виникло лише після відмови племінника від отримання спадщини за заповітом. А тому шестимісячний строк вона пропустила з поважної причини.

В зв`язку з даними обставинами вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Просить визначити їй додатковий строк для подання нею заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , терміном три місяці.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійла заява, згідно якої вона просить розглянути справу у її та позивача відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява від нього, згідно якої він просить слухати справу у його відсутність, позов визнає та просить його задовольнити.

Відповідач - представник Тульчинської міської ради в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявне клопотання від нього, згідно якого він просить проводити розгляд справи у відсутність представника Тульчинської міської ради, за наявними в матеріалах справи документами, проти задоволення позовної заяви не заперечує.

Відповідно до ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, на підставі наявних в матеріалах справи доказах, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_3 , після смерті якого вона прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 15.01.2020 на житловий будинок, АДРЕСА_1 і стала власником даного нерухомого майна, про що свідчить копія даного свідоцтва, зареєстрованого в реєстрі за №2-87 (а.с.12) та копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.01.2020 №196438969 (а.с.15).

Згідно копії заповіту від 12.11.2019, посвідченого секретарем Богданівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, зареєстрованого в реєстрі за №79 (а.с.9), ОСОБА_4 на випадок своєї смерті заповіла: ОСОБА_1 житловий будинок з господарськими будівлями, розміщений в АДРЕСА_1 ; ОСОБА_2 земельну ділянку, розташовану на території Богданівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області площею 1,81 га в межах згідно з планом, посвідчену державним актом серії ІІІ-ВН №031276.

Факт належності ОСОБА_4 земельної ділянки площею 1,81 га в межах згідно з планом, розташованої на території Богданівської сільської ради, призначеної для ведення особистих селянських господарств, підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серія ІІІ-ВН №031276 (а.с.13).

ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Богданівка, Тульчинського району, Вінницької області померла ОСОБА_4 , яка в свою чергу являлась матір`ю позивача, про свідчить копія свідоцтва про смерть від 18.02.2021 серія НОМЕР_1 (а.с.7), копії свідоцтв про народження від 26.09.1956 серія НОМЕР_2 (а.с.11), копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 03.07.2024 №0 (а.с.16), згідно якого вбачається, що позивач після реєстрації шлюбу змінила своє дошлбне прізвище ОСОБА_5 на ОСОБА_6 (а.с.16) та копія свідоцтва про розірвання шлюбу від 24.05.1996 серія НОМЕР_3 (а.с.8), згідно якого вбаччається, що після розірвання шлюбу позивач залишила прізвище ОСОБА_6 .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина за заповітом.

13.03.2024 приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Одеської області Сурженко І.І. була зареєстрована в реєстрі за №125 заява від ОСОБА_2 , що свідчить її копія (а.с.14), відповідно до якої останній вказав, що йому відомо, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4 . Проте спадщину у встановлені законом строки він не прийняв на неї не претендує, до нотаріальної контори не подавав заяви про прийняття спадщини за заповітом, за продовженням строку, встановленого для прийняття спадщини, до суду не звертався та звертатися не буде. Також вказав, що відмовляється від отримання свідоцтва на право на спадщину за заповітом на користь ОСОБА_1

22.03.2024 позивач звернулась до Тульчинської державної нотаріальної контори із заявою щодо оформлення спадщини після смерті матері ОСОБА_4 , однак державним нотаріусом їй було повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно не представляється можливим у зв`язку із пропуском нею шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання оформлення спадщини, про що свідчить відповідь на заяву від 22.03.2024 державного нотаріуса Тульчинської державної нотаріальної контори від 22.03.2024 Вих.№223/01-16 (а.с.6).

Згідно повідомлення Тульчинської державної нотаріальної контори від 02.08.2024 №799/01-16 (а.с.29) спадкова справа після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , не заводилась.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву при прийняття спадщини, що передбачено ч.1 ст.1269 ЦК України.

У відповідності до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття і вищевказана норма закону зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, при цьому суд повинен виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Аналогічно правової позиції притримується Верховний Суд у постанові 198/476/16-ц від 18.01.2018.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Нормами ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку визнання позову представником відповідача не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та законних інтересів.

Враховуючи те, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини через те, що вважала, що фактично спадщину прийняла, оскільки проживала разом із матір`ю на день її смерті, що в свою чергу суд вважає поважною причиною, а також те, представник відповідача не заперечує проти визначення позивачу додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини, тому суд вважає можливим визначити позивачу додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини, терміном три місяці.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог представника позивача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, згідно позовних вимог, залишити за нею.

На підставі викладеного, керуючись ст.15, 1221, 1268, 1270, 1272 ЦК України, ст. 4, 13, 19, 76-81, 141, ч.4 ст.206, ст. 223, ч. 2 ст. 247, ст. 263- 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2 , до Тульчинської міської ради про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , терміном три місяці.

Судові витрати, понесені позивачем, залишити за нею.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: