ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2024 року м. Чернівці Справа № 720/2448/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисака І.Н.,

суддів: Литвинюк І.М., Перепелюк І.Б.,

секретар: Факас А.В.,

заявник: ОСОБА_1 ,

заінтересована особа: ОСОБА_2 ,

при розгляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Новоселицького районного суду Чернівецької області від 03 вересня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Оленчука І.В., -

В С Т А Н О В И В:

08.08.2024 року ухвалою Новоселицького районного суду Чернівецької області заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 до подання позову - задоволено. Накладено арешт на житловий будинок по АДРЕСА_1 та на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0163, загальною площею 0.055 га, що належать ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 . Копію ухвали для виконання направлено у Новоселицький ВДВС у Чернівецькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та сторонам по справі для відома та зазначено, що заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього Кодексу.

В подальшому, 28.08.2024 року надійшло клопотання від ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 08.08.2024 року з підстав не подання позову, а саме порушення вимог ч.4 ст.158 ЦПК України.

Ухвалою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 03.09.2024 року заяву задоволено. Скасовано арешт на житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 , та на земельну ділянку під ним з кадастровим номером :01:001:0163, який був накладений згідно ухвали Новоселицького районного суду Чернівецької області від 08.08.2024 року.

Провадження №22-ц/822/877/24

Не погоджуючись із ухвалою суду ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , оскаржив її, подавши апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено норми процесуального права, а саме не повідомлено ОСОБА_1 про розгляд заяви про скасування заходів забезпечення позову, що, в свою чергу, призвело до відчуження спірної земельної ділянки на підставі договору купівлі-продажу.

Вважає, що наведене вище свідчить про порушення права на справедливий суд, а тому просить ухвалу суду скасувати, в задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які прийняли участь у розгляді справи, дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Постановляючи ухвалу про скасування заходів забезпечення позову суд виходив з підстав відсутності позову від заявника у визначений ч.4 ст.152 ЦПК України строк.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону, виходячи з наступного.

Встановлено, що ухвалою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 08.08.2024 року заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 до подання позову - задоволено. Накладено арешт на житловий будинок по АДРЕСА_1 та на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0163, загальною площею 0.055 га, що належать ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 . Копію ухвали для виконання направлено у Новоселицький ВДВС у Чернівецькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та сторонам по справі для відома та зазначено, що заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами ч.3 ст.152 ЦПК України.

28.08.2024 року представник ОСОБА_2 ОСОБА_4 подав клопотання, в якому просив скасувати заходи забезпечення позову з підстав не подання позовної заяви ОСОБА_1 у строк визначений ст.152 ЦПК України (а.с.1-2).

Ухвалою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 03.09.2024 року заяву задоволено. Скасовано арешт на житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 та на земельну ділянку під ним з кадастровим номером :01:001:0163, який був накладений згідно ухвали Новоселицького районного суду Чернівецької області від 08.08.2024 року (а.с.7).

Згідно ч.1-2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно ч.1 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

За вимогами ч.4 ст.152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, якщо інші строки не встановлено законом, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 13 ст. 158 ЦПК України заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом у разі неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами ч.3 ст.152 цього Кодексу, тобто неподання заявником позовної заяви протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що чинність ухвали про забезпечення позову, яка постановлена до подання позову, фактично залежить від необхідності подати позов, а у разі невиконання зазначеної умови у суду виникає обов`язок скасувати таку ухвалу про забезпечення позову.

Матеріали справи, доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , не містить ні доказів, ні доводів з приводу подання позову протягом 10 днів з часу постановлення ухвали про забезпечення позову, а саме з 08.08.2024 року, а тому висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення клопотання ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , та скасування заходів забезпечення позову, які були вжиті судом, відповідають вимогам закону.

Так, в силу приписів ч.1-2, 4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч.1 ст.44 ЦПК України).

В постанові Велика Палата Верховного Суду від 25.05.2021 року у справі №461/9578/15-ц звернула увагу на те, що в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі №390/34/17 зроблено висновок про те, що добросовісність (п.6 ст.3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) ґрунтується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Отже, подавши заяву про забезпечення позову до пред`явлення позову і усвідомлюючи необхідність пред`явлення відповідного позову протягом десяти днів з дня постановлення ухвали суду, заявник мав процесуальну можливість і був зобов`язаний, дбаючи про свої інтереси, звернутися до суду з відповідною позовною заявою до збігу визначеного процесуальним законом строку, однак вказаного не зробив.

Також колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що ОСОБА_1 не позбавлена права заявити клопотання про забезпечення позову при розгляді справи за її позовом у разі подання такого.

Доводи апеляційної скарги сторони апелянта про неповідомлення судом першої інстанції про дату та час розгляду клопотання щодо скасування заходів забезпечення позову ОСОБА_1 , не є підставою в даному випадку для скасування ухвали суду з огляду на наступне.

В силу ч.2 ст.158 ЦПК України клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.128 ЦПК України суд викликає учасників страви у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Як вже зазначалося, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, якщо інші строки не встановлено законом, що вказує на обов`язок останнього. Тому, якщо позовна заява щодо захисту порушеного права у встановлений строк не була подана, то суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи, а також у разі неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього Кодексу.

За наведеного можна дійти висновку, що питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується без проведення судового засідання одноособово суддею, оскільки провадження у справі не відкривалося.

Враховуючи, що статтею 158 ЦПК України врегульовано порядок розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, а питання щодо скасування заходів забезпечення позову до його подачі, беручи до уваги його не подання в даному випадку, є безумовною підставою для скасування таких заходів забезпечення позову, тому колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про відсутність підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального закону, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала суду без змін.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Ухвалу Новоселицького районного суду Чернівецької області від 03 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.Н. Лисак

Судді: І.М. Литвинюк

І.Б. Перепелюк