Справа № 761/571/24
Провадження № 2/761/5016/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Мальцева Д.О.

за участю секретаря - Процко В.М,

представник позивача ОСОБА_1

представник відповідача-1 Музичук Л.В.

представник відповідача-2 Бірюк І.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача-1 про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Національний Банк України, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу банківського металу укладеного в електронній формі квитанцією № 75639 недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння та стягнення моральної шкоди, -

встановив:

У провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вказана цивільна справа.

У судовому засіданні представником відповідача-1 подано клопотання про закриття провадження у справі. Клопотання обґрунтовано тим, що у справ № 344/5609/19 Івано-Франківським міським судом було винесено рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4 до ПАТ «Європейський газовий банк» в особі уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Європейський газовий банк», ФГВФО, Дичка Ю.Л., про припинення договорів банківського вкладу, визнання договору купівлі-продажу банківського металу недійсним, застосування двохсторонньої реституції, стягнення моральної шкоди. Рішення у цій справі набуло законної сили та є тотожним позову який розглядається. Вважає, що даний позов подано з метою перегляду рішень у справі № 344/5609/19 які набрали законної сили.

Представник відповідача-2 підтримав клопотання про закриття провадження у справі.

Представник позивача заперечував проти задоволення клопотання вважаючи його безпідставним та необґрунтованим.

Дослідивши подане клопотання, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдинг" проти України", а також у рішенні від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" зазначив, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає, серед іншого, і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Закриття провадження у справі можливе лише за умови, якщо рішення, що набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто співпадають сторони, предмет і підстави позовів.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення, а підстава - обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. При визначенні підстави позову як елементу його змісту суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання рішенням суду законної сили.

Закриття провадження у справі - це одна з форм закінчення розгляду цивільної справи без винесення рішення суду у зв`язку з виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість подальшого судового розгляду справи.

У постанові від 12 червня 2019 року у справі № 320/9224/17 (провадження № 14-225цс19) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що "згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами".

Тобто, згідно з вказаним пунктом підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі".

Як вбачається з доданих до клопотання матеріалів та позовної заяви, рішення Івано-Франківського міського суду по справі № 344/5609/19 не є тотожним предметом даного позову. Крім цього, позов пред`явлений у тому числі й до інших сторін, які не приймали участь у цивільній справі № 344/5609/19.

За таких обставин, клопотання про закриття провадження у даній цивільній справі є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.255, 353 ЦПК України, суд, .

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача-1 про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Національний Банк України, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу банківського металу укладеного в електронній формі квитанцією № 75639 недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння та стягнення моральної шкоди.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя