Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Провадження № 2-н/357/2839/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2024 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Бебешко М. М. розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату з постачання природного газу, -

В С Т А Н О В И В:

15 листопада 2024 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла заява ТОВ «Київоблгаз Збут» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з постачання природного газу, в якому просять стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість з оплати за оплату постачання природного газу в розмірі 805,02 грн., яка виникла у період з 01.05.2020 по 30.04.2022; 3 % річних в розмірі 10,18 грн., інфляційне збільшення 26,55 грн., нараховані за період з 11.06.2020 по 23.02.2022 та судовий збір в розмірі 302,80 грн.

Дослідивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, вважаю необхідним відмовити у видачі судового наказу, оскільки заява подана з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України.

Відповідно до п. 4, 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України, у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються та перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Пред`явлена стягувачем заява не відповідає вимогам п. 4 та п. 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України, а саме заявлені вимоги не відповідають викладу обставин, на яких вони ґрунтуються, а також доказам доданим до заяви.

Як вбачається із вищезазначеної заяви, ТОВ «Київоблгаз Збут» просить видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ, яка виникла у період з 01.05.2020 по 30.04.2022 в розмірі 805,02 грн., інфляційні втрати у розмірі 26,55 грн. та 3% річних у розмірі 10,18 грн., нараховані за період з 11.06.2020 по 23.02.2022, на підтвердження чого надає розрахунок заборгованості, згідно якої заборгованість у боржника утворилася з 01.10.2021, та включає заборгованість яка існувала станом на 01.10.2021. Таким чином суд позбавлений можливості перевірити правильність нарахування інфляційних втрат та 3 % річних за період з 01.06.2020 по 23.02.2022, оскільки вказаний період не охоплюється доданим до заяви розрахунком заборгованості.

Крім того вимога про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних з 01.06.2020 виходить поза межі строку позовної давності.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» наявність спору про право є підставою для відмови у видачі судового наказу за заявою про видачу судового наказу, якщо з доданих документів вбачається пропуск позовної давності, така вимога може бути розглянута тільки у позовному провадженні.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму норми ЦПК України не передбачають можливості часткового задоволення заяви про видачу судового наказу, оскільки, він видається лише за умови безспірності вимог.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 165 ЦПК України якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до ч.3 ст. 165 ЦПК України у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Враховуючи, що наданих заявником документів вбачається стягнення заборгованості, яка не відповідає розрахунку та пропуском позовної давності, та враховуючи неможливість часткового задоволення заяви про видачу судового наказу, вимога щодо стягнення заборгованості за надані послуги з постачання природного газу з не може бути визнана судом безспірною та як наслідок цього, не підлягає розгляду у порядку наказаного провадження.

За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу, та роз`яснити заявникові, що відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 163, 165, 166 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» щодо стягнення з ОСОБА_1 .

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя М. М. Бебешко