У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2024 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва

у складі головуючого судді Ковбасюк О.О.,

за участю секретаря судового засідання Білоус А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву представника заінтересованої особи ОСОБА_1 - адвоката Каплі Олександра Миколайовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №758/12351/24,-

В С Т А Н О В И В:

22.10.2024 представник Капля О.М. звернувся до суду із заявою про ухвалення у справі №758/12351/24 додаткового судового рішення про стягнення судових витрат.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Подільського районного суду міста Києва від 14.10.2024 у справі №758/12351/24 у задоволенні заяви ОСОБА_3 , заінтересована особа ОСОБА_1 , про видачу обмежувального припису відмовлено, а тому заінтересована особа ОСОБА_1 просить вирішити питання про розподіл судових витрат, а саме стягнути на його користь із заявниці 25600 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою суду від 23.10.2024 вказану заяву прийнято та призначено до розгляду з повідомленням учасників справи.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце його проведення повідомлені належним чином.

18.11.2024 представник заінтересованої особи Капля О.М. подав заяву про розгляд справи без його участі, підтримуючи подану заяву.

18.11.2024 до суду також надійшли письмові пояснення щодо заяви від представника заявниці ОСОБА_4 , у яких вона просить відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, вказуючи на її безпідставність та необґрунтованість.

Дослідивши матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов наступного висновку.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 14.10.2024, ухваленим у справі №758/12351/24, відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається із матеріалів справи, заяву про розподіл судових витрат подано представником заінтересованої особи Каплею О.М. в межах строку та в порядку, визначеному ч. 8 ст. 141 ЦПК України, а саме у відзиві-запереченнях, поданому до суду 14.10.2024, тобто у першій заяві учасника справи.

Вирішуючи подану представником заінтересованої особи Каплею О.М. заяву про ухвалення додаткового рішення по суті, суд керується наступним.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Разом із цим, суд враховує, що справи про видачу обмежувального припису розглядаються за правилами, визначеними Главою 13 «Розгляд судом справ про видачу і продовження обмежувального припису», яка міститься в Розділі IV ЦПК України «Окреме провадження».

Відповідно до ст. 239 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Як визначено ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, у справах окремого провадження, з урахуванням особливостей розгляду цих справ, судові витрати не відшкодовуються.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 30.06.2021 у справі №299/3692/19 (провадження № 61-7181св20), який враховується судом при вирішенні даної заяви у відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

У вказаній постанові Верховний Суд, зокрема, зазначив наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з підпунктом «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Однак, керуючись положеннями наведених норм процесуального права, суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що за змістом частини першої статті 42 ЦПК України сторони є учасниками справи у справах позовного провадження.

У справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи (частина третя статті 42 ЦПК України).

ЦПК України передбачає, що справи про видачу обмежувального припису розглядаються судом за правилами окремого провадження (глава 13 розділу IV ЦПК України.

Порядок розгляду справ окремого провадження визначений статтею 294 ЦПК України, відповідно до частини сьомої якої при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на викладене відшкодування судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, можливе у справах позовного провадження, так як у справах окремого провадження, з урахуванням особливостей розгляду цих справ, судові витрати не відшкодовуються.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №263/1265/18 (провадження №61-9939св19).

Разом з цим, Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Згідно з пунктом 10 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви про видачу обмежувального припису.

За змістом вказаної норми від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи, які виступають у процесуальному статусі заявників, тобто при зверненні їх до суду із заявою про видачу обмежувального припису.

Вказана правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 22.08.2019 у справі №753/7157/19 (провадження №61-15478ск19), від 10.08.2020 у справі №308/41/20 (провадження № 61-10630ск19).

Ураховуючи наведені вище положення законодавства та практику Верховного Суду, суд вважає, що у даному випадку підстави для стягнення із заявниці на користь заінтересованої особи витрат на професійну правничу допомогу відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 258-261, 270, 293, 294, 353, 354 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В ухваленні додаткового рішення у справі за заявою ОСОБА_3 , заінтересована особа ОСОБА_1 , про видачу обмежувального припису відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяО. О. Ковбасюк