Справа № 128/3092/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2024 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі судді Шевчук Л.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

ТОВ «Бізнес Позика» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором №478022-КС-002 про надання кредиту від 06.11.2023 в розмірі 19000,00 грн. Свої вимоги мотивувало тим, що 06.11.2023 між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір №478022-КС-002 про надання кредиту шляхом направлення товариством пропозиції (оферти) та акцептуванням її відповідачем через телекомунікаційну систему одноразовим ідентифікатором UA-5283, який був надісланий на мобільний номер телефону відповідача. Відповідно до умов договору позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 19000,00 грн зі сплатою процентів за фіксованою процентною ставкою, що становить 1,15159869% за кожен день користування кредитом. Повернення кредиту здійснюється у порядку та на умовах визначених договором кредиту та Правилами про надання грошових коштів у кредит. Товариство виконало свої зобов`язання за договором кредиту, а саме надало позичальнику грошові кошти в розмірі 19000,00 грн на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 , яка була вказана позичальником при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті. Натомість відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 22.07.2024 виникла заборгованість за договором про надання кредиту у розмірі 82523,60 грн., з яких: 19000,00 грн. сума прострочених платежів по тілу кредиту; 60673,60 грн. - сума прострочених платежів по процентах, 2850,00 грн. - сума прострочених платежів за комісією. З огляду на викладене, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором №478022-КС-002 про надання кредиту від 06.11.2023 в розмірі 82523,60 грн, а також судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Ухвалою суду від 07.08.2024 було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив.

Відповідач ОСОБА_1 правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не подавав, заперечень щодо факту укладення кредитного договору та розрахунку заборгованості також не подавав. Відповідач був повідомлений про розгляд справи, що підтверджується поштовим відправленням, яке повернулося до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що є належним повідомленням, на що вказував Верховний Суд в постанові від 13 травня 2024 року в справі №755/4829/23.

Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

Судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. 207, 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 628, 629, 639, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.

Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитного договору, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до їх умов та вимог ЦК України.

Судом установлено, що 06.11.2023 між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір №478022-КС-002 про надання кредиту з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗПОЗИКА», через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця. Вказаний договір був укладений шляхом подання відповідачем заявки на отримання кредиту через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця - https://my.bizpozyka.com/ та підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-52832 (а.с. 30-34).

З візуальної форми послідовності дій клієнта слідує порядок дій здійснений сторонами кредитного договору щодо його укладення, а саме: 06.11.2023 о 05:32:16 відповідач здійснив вхід в особистий кабінет; о 05:32:17 товариство отримало інформацію про статус клієнта; о 05:35:49 відповідач здійснив передачу інформації обраних ним умов кредиту; о 05:35:50 товариство надало паспорт споживчого кредиту та здійснило запит на генерацію та відправку одноразового ідентифікатора для підписання паспорту споживчого кредиту; о 05:35:14 відповідач підписав паспорт споживчого кредиту; о 05:36:21 - 05:36:27 товариство сформувало шаблону оферту та надіслало запит на формування одноразового ідентифікатора для підписання договору, о 05:36:56 підписання договору клієнтом, о 05:36:49 - 05:37:05 підписання договору товариством, формування інформаційного повідомлення про успішне підписання договору, відправка документів на електронну пошту, відображення документів особистому кабінеті (а.с. 57-58).

Відповідно до п.2.4 та 2.6 кредитного договору, відповідач отримав грошові кошти у розмірі 19000,00 грн., строком на 24 тижні, тобто до 22.04.2024, на умовах сплати процентів за фіксованою процентною ставкою, що становить 1,5159869 % за кожен день користування кредитом (знижена процентна ставка) та 2,00000000 % за кожен день користування кредитом (стандартна процентна ставка). Орієнтована загальна вартість наданого кредиту становить 49440,00 грн. Орієнтована реальна річна процентна ставка 9211,09 процентів.

Кредит надається на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів (п. 1 кредитного договору).

Відповідно до п. 3.2 кредитного договору, протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно Графіку платежів.

Сторонами в пункті 3.2.3 договору кредиту погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів.

Згідно п. 7.15 кредитного договору, інші умови цього правочину регулюються Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика», які є невід`ємною частиною договору. Усі нерегульовані договором правовідносини сторін регулюються законодавством України.

06.11.2023 позивач на виконання зобов`язань за договором №478022-КС-002 про надання кредиту від 06.11.2023 перерахував на банківську карту № НОМЕР_1 , яка вказана відповідачем в особистому кабінеті, грошові кошти в сумі 19000,00 грн., що підтверджується інформацією АТ КБ «Приватбанк» у виконання вимог ухвали суду від 07.08.2024 (а.с.67-69).

Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, не повертав ні суму кредиту, ні проценти за користування кредитом. Вказані обставини визнаються позивачем, що зазначено у позовній заяві та підтверджуються наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитом.

Доказів про виконання відповідачем надалі своїх зобов`язань матеріали справи не містять.

Згідно з розрахунком, наданим позивачем, заборгованість відповідача перед позивачем за договором №478022-КС-002 про надання кредиту від 06.11.2023 станом на 22.07.2024 (нарахування процентів проведені з 06.11.2023 по 22.04.2024, тобто в межах строку кредитування) становить 82523,60 грн., з яких: 19000,00 грн. - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 60673,60 грн. - сума прострочених платежів по процентах та 2850 грн. - сума прострочених платежів за комісією (а.с. 11-13).

Сума заборгованості за тілом кредиту та за процентами встановлена на підставі наданих суду доказів та відповідачем не оспорена.

За викладених обставин, суд дійшов висновку про неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань, внаслідок чого права позивача порушенні, існує заборгованість за кредитним договором, розмір якої встановлений судом, яка підлягає стягненню з відповідача в частині суми прострочених платежів по тілу кредиту та суми прострочених платежів по процентах.

Щодо стягнення комісії в розмірі 2850,00 грн., то суд враховує, що згідно Постанови Верховного суду України від 16.11.2016 року (справа № 6-1746цс16), відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо), а відповідно до Постанови Верховного суду України від 06.09.2017 року (справа № 6-2071цс16), за положеннями абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону; умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

При цьому, з матеріалів справи не вбачається, що призначення комісії (за вчинення дій/надання послуг), відмінних від дій, вказаних у п. 3.6 Постанови Правління НБУ від 10.05.2007 року № 168, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року за № 541/13808, «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», а тому підстави для стягнення комісії у вказаному розмірі відсутні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором №478022-КС-002 від 06.11.2023 в розмірі 79673,60 грн., з яких: 19000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 60673,60 грн. - заборгованість за відсотками.

Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Зважаючи на часткове задоволення позову (96,5%) з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2337,60 грн. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 207, 526, 527, 530, 626, 628, 633, 634, 638, 1049, 1054 ЦК України, ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 279, 354 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за кредитним договором №478022-КС-002 від 06.11.2023 в розмірі 79673 (сімдесят дев`ять тисяч шістсот сімдесят три) гривні 60 копійок, з яких: 19000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 60673,60 грн. - заборгованість за відсотками, а також 2337,60 грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сторони по справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 411, );

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Л.П. Шевчук