Справа № 579/1481/24
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 листопада 2024 року Кролевецький районний суд Сумської області в складі: судді Придатка В.М., при секретарі Клишковій Ю.В., розглянувши у в м.Кролевець у порядку спрощеного судового провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» звернулось в суд з позовом до відповідачки ОСОБА_1 з вимогами про стягнення заборгованості за Кредитним договором від 29 вересня 2021 року №917917280 в розмірі 49157,24 грн. та судових витрат в сумі 2422,40 грн, витрат на правничу допомогу 5000,00 грн, посилаючись на те, що відповідачка не виконує своїх договірних зобов`язань, в результаті чого її заборгованість за вказаним договором складає 49157,24 грн.

Представник позивача просить розглянути справу без його участі, позов підтримує повністю, щодо постановлення заочного рішення не заперечує. Згідно додаткових пояснень від 07.10.2024, вважав, що проценти поза строком дії договору нараховувалися не за користування кредитом, а за неправомірне користування кредитом, тобто як міра цивільно-правової відповідальності, узгоджена зі змістом ч.2 ст.625 ЦК України. Послався на постанову Верховного Суду у справі №5017/1987/2012 від 05.03.2019 року.

Відповідач, яка повідомлена про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася повторно, згідно поданого відзиву наголосила, що право кредитодавця нараховувати відсотки припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування. Строк дії договору з урахуванням пролонгацій позичальника сплив 09.02.2022 року; в розрахунку заборгованості, наданому ТОВ «Таліон Плюс» наявна інформація, що проценти нараховувалися і поза межами вказаного строку. Тому просила частково відмовити у задоволенні позовних вимог, а саме, стягнути заборгованість у розмірі 43525,18 грн: заборгованість по тілу кредиту 13499,70 грн, заборгованість по нарахованим відсоткам 30025,48 грн (а.с.97-98). Згідно з поданою заявою просила справу розглянути у її відсутність, покладалася на розсуд суду (а.с.127).

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе відповідно до ст.ст. 211, 223, 247 ЦПК України розглядати справу в судовому засіданні за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу

Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд дослідив та оцінив докази у справі та встановив, що 29.09.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено кредитний договір № 917917280 у формі електронного документа з використанням електронного підпису (а.с.).

Відповідно до п. 4 ст. 11 Закону «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом її розміщення в мережі Інтернет, в інших інформаційно-телекомунікаційних системах або шляхом надсилання електронного повідомлення, метою якого є пряме чи опосередковане просування товарів, робіт та послуг або ділової репутації особи, яка провадить господарську або незалежну професійну діяльність. Закон «Про електронну комерцію» прямо передбачає, що оферта може включати всі необхідні умови шляхом перенаправлення споживача до іншого електронного документа.

Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV7T68M. Зокрема, 29.09.2021 20:52:55 год. відповідач ввів ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та підтвердив підписання договору.

Відповідно до п. 4.4 Кредитного договору, визначається, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису, позичальник використовує як електронний підпис одноразовий ідентифікатор, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.

Відповідно до п.1.1. договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 13500,00 (тринадцять тисяч п`ятсот грн. нуль коп.) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику.

Відразу після вчинених дій відповідачки, 29.09.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 13500,00 грн. на її банківську карту № НОМЕР_1 , що, в свою чергу, є доказом того, що відповідачка прийняла пропозицію кредитодавця - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

Відповідачка використовувала наданий кредит, однак своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом відповідно до умов договору не повертала.

Загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за кредитним договором №917917280 від 29.09.2021, становить 49157,24 грн., яка складається з наступного:

13499,70 грн. - заборгованість по кредиту;

35657,54 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом (а.с.51).

28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року (а.с.53-56).

28.11.2019 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін (а.с.21).

31.12.2020 між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01 (а.с.24-28).

31.12.2021сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року (а.с.23). При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року.

Таким чином, договір № 28/1118-01 є рамковою угодою, адже він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, а саме 28.11.2018 - 31.12.2024.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 171 від 01.02.2022 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 40306,86 грн. (а.с.78-79).

Відповідно, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило дійсне право вимоги до ТОВ «Таліон Плюс», оскільки з урахуванням визначених строків дії цього договору, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії.

Тобто, право вимоги за кредитним договором № 917917280 від 29.09.2021 перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» - 01.02.2022, відповідно до підписання сторонами реєстру прав вимоги № 171.

Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу прав вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром прав вимоги.

05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року (а.с.59-63).

В подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021 та №3 від 30.12.2022, якими продовжено строк дії Договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишились без змін (а.с.48).

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 7 від 28.10.2021 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 49157,24 грн. (а.с.35-36).

06.03.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали Договір факторингу №06/03/24, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором (а.с.49-50, 64-68).

Таким чином відповідачка порушила зобов`язання, визначене в Кредитному договорі, що відповідно ст.611 ЦК України тягне за собою правові наслідки, встановлені Кредитним договором або законом.

Згідно ст.ст.525,526,530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому за змістом п.2.1 Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон плюс» лише права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Тим самим не підлягає розширювальному тлумаченню зміст договору в частині набутих ТОВ «Таліон плюс» прав, які не можуть перевищувати право вимоги до відповідача, зазначене у реєстрі прав вимоги.

Таким чином, після укладення вказаних вище договорів факторингу у спірних правовідносинах змінився кредитор і позивач ТОВ "Юніт Капітал" набув право вимоги до відповідачки.

Судом встановлено та не заперечувалося відповідачкою, що вона, хоча здійснювала часткове погашення кредиту та відсотків на загальну суму 11195,00 грн (а.с.31), тим не менш, не погасила заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі ні первісному кредитору, ні позивачу.

Враховуючи принцип диспозитивності цивільного процесу, оскільки позивачем підтверджено факт укладення відповідачкою кредитного договору від 29.09.2021 №917917280, отримання нею кредитних коштів у розмірі 13500,00 грн, а також порядок і розмір нарахування заборгованості за тілом кредиту, який не сплачено боржницею в обумовлені строки, в свою чергу відповідачкою не спростовано розмір використаних кредитних коштів та заявленого позивачем розміру заборгованості за тілом кредиту, суд дійшов висновку, що у цій частині позов підлягає задоволенню та вважає за необхідне стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ "Юніт Капітал" заборгованість за тілом кредиту у розмірі 13499,70 грн.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідачки на користь позивача відсотків за користування кредитом у розмірі 35657,54 грн, то суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно з статті 1048 ЦК України проценти сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за користування кредитом (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).

Суд вважає хибними твердження позивача про те, що відсотки за користування кредитом нараховуються не лише в межах строку кредитування, а й після спливу такого строку, тобто до моменту повного фактичного повернення кредитних коштів. Такі твердження свідчать про помилкове розуміння позивачем правової природи процентів, які сплачуються позичальником у випадку прострочення грошового зобов`язання. Проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень статті 625 ЦК України.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 вказала, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за «користування кредитом», так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя). Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як статтю 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

Як встановлено судом, строк кредитування був погоджений сторонами та становив за договором від 29.09.2021 №917917280 саме 30 днів, до 29.10.2021. Водночас, згідно наданого відзиву відповідачка підтверджує, що вдавалася як позичальник до пролонгацій договору, з урахуванням яких строк дії договору сплив 09.02.2022 року.

Із наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості, наданого первісним кредитором ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", вбачається, що відсотки за період поза межами строку кредитування позикодавець нараховував саме як відсотки за користування кредитом, а не як міру відповідальності на підставі статті 625 ЦК України.

Позивачем в позовній заяві зазначено, що будь-якої неустойки за кредитним договором або інфляційних втрат та процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України відповідачу ОСОБА_1 не нараховувалось.

Вказане вище унеможливлює тлумачення нарахованих ОСОБА_1 процентів за користування кредитом поза межами строку кредитування як міри відповідальності на підставі статті 625 ЦК України та, як наслідок, унеможливлює задоволення позовних вимог в частині стягнення заявлених позивачем процентів, нарахованих поза межами строку кредитування, а саме 30 днів за вказаним вище кредитним договором.

Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі.

Відтак, наданий позивачем витяг з Реєстру боржників до договору факторингу не може вважатися належним доказом наявності заявленого позивачем розміру заборгованості по відсотках за користування кредитом.

Враховуючи вказане вище у сукупності, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення відсотків за користування кредитом підлягає частковому задоволенню та вважає за необхідне стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ "Юніт Капітал" заборгованість за кредитним договором від 29.09.2021 №917917280 у вигляді відсотків за користування кредитом у розмірі 30025,48 грн.

За таких обставин позов слід задовольнити частково.

Щодо розподілу судових витрат у справі, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно положень частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати (зокрема, витрати на професійну правничу допомогу), пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем ТОВ "Юніт Капітал" було сплачено через Електронний суд за подання позову до суду судовий збір у розмірі 2 422,40 грн /а.с. 16/.

Позивач також просить стягнути з відповідачки понесені ним судові витрати у справі у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн, на підтвердження чого додав до позову договір про надання правничої допомоги № 22/02/24-02 від 22.02.2024 /а.с. 44-45/, акт прийому-передачі наданих послуг від 06.03.2024, який є невід`ємною частиною вказаного договору /а.с. 11/, протокол погодження вартості послуг до цього договору /а.с. 45 зворот/, додаткову угоду № 4 до договору про надання правничої допомоги від 22.02.2024 /а.с. 80-82/.

Відповідно до п. 3.6 договору про надання правничої допомоги від 22.02.2024 № 22/02/24-02, сума гонорару, якщо вона буде стягнута на користь Клієнта сплачується на користь Адвоката не пізніше 10 числа місяця наступного за місяцем фактичного отримання коштів на рахунок Клієнта.

У постановах від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 21.01.2021 у справі № 280/2635/20 та від 15.06.2021 у справі № 159/5837/19 Верховний Суд вказав, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Враховуючи, що позовні вимоги ТОВ "Юніт Капітал" задоволено частково, суд дійшов висновку, що у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору та витрат на професійну правничу допомогу слід стягнути із відповідача ОСОБА_1 на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (еквівалентно 88,54 %), у загальному розмірі 6571,79 грн, з яких судовий збір у розмірі 2144,79 грн (2 422,40 грн х 88,54 %) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4427,00 грн (5 000,00 грн х 88,54 %).

Керуючись ст.ст. 12,81, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 514,525,526,530,558,559, 1046-1050, 1054 ЦК України, ст.ст.12, 16 Закону України Про споживчий кредит,

ВИРІШИВ:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" (01024, м. Київ, вул. Рогнідинська, будинок 4, літера А, офіс 10, ідентифікаційний код юридичної особи в ) заборгованість за кредитним договором № 917917280 від 29.09.2021 року у розмірі 43525,18 грн. (сорок три тисячі п`ятсот двадцять п`ять гривень 18 коп).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» 2144 грн (дві тисячі сто сорок чотири гривні) 79 коп. судових витрат (судового збору).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» 4427 (чотири тисячі чотириста двадцять сім) грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у разі подання апеляційної скарги, якщо рішення не скасовано, після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга може бути подана позивачем до Сумського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його прийняття.

Суддя В. М. Придатко