ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 680/63/24

Провадження № 22-ц/4820/1150/24

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 28 березня 2024 року (суддя Яцина О.І.).

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У січні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 26.07.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2179848 в електронній формі, пунктом якого визначено, що укладання кредитного договору здійснено сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечено клієнту через веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході в особистий кабінет, шляхом перевірки товариством правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого товариством на номер мобільного телефону клієнта,вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету.

Відповідно до умов договору кредитодавець надав відповідачу кредитні кошти 15000 гривень у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної карти, які надані відповідачем кредитору.

19 липня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №19072023, відповідно до умов якого, ТОВ «Лінеура Україна» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Лінеура Україна» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників.

Із реєстру боржників до договору факторингу №19072023 від 19 липня 2023 року слідує, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у сумі 20609,16 гривень, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 13455 гривень, заборгованість за процентами 7154,16 гривень.

Вказувало, що всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання, а після відступлення позивачу права грошової вимоги, відповідачем не здійснено жодного платежу на погашення існуючої заборгованості .

З врахуванням наведеного, ТОВ «ФК «ЄАПБ» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь суму заборгованості за кредитним договором № 2179848 в розмірі 20609,16 грн, з яких: 13455 грн сума заборгованості по основному боргу; 7154,16 грн сума заборгованості по відсоткам.

Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 28 березня 2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитним договором № 2179848 в розмірі 20609 гривень 16 копійок, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 13455 гривень, заборгованість за процентами 7154,16 гривень.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду. Посилається на порушення норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вказує, що в оскаржуваному рішенні судом помилково зверталася увага на додатковий договір про прощення (анулювання) боргу до договору №2179848 від 22 червня 2023 року, оскільки на даному договорі відсутній його підпис. Таким чином, судом взяті до уваги договори, які є нікчемними. Також районним судом не враховано, що кредитор знехтував своїм обов`язком переконатись, що додаткові договори якщо і були відправлені, чи були отримані скаржником.

Скаржник зазначав, що не заперечує факт укладання договору з ТОВ «Лінеура Україна» № 2179848 від 26.07.2021, проте вважає договір повністю виконаним, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором, за яким було сплачено 49067 грн 85 копійок.

Окрім того, стверджує, що жодних додаткових договорів не отримував, заяв про продовження користуванням кредитом не подавав термін дії автопролонгацій договору становить 120 днів, а тому сума, що була сплачена в розмірі 49067 грн 85 копійок повністю погашає кредит.

У своєму відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «ЄАПБ» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, вказавши на його законність та обґрунтованість.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень ст. 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 26.07.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2179848 (а.с.7-13).

Згідно з п.1.1 договору, укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через вебсайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до веб-сайту/ІТС товариства.

Згідно з п.п. 1.2., 1.3. вказаного договору клієнту надається кредит у розмірі 15000,00 грн на строк 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - графік платежів), що є додатком №1 до цього договору. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в розділі 4 цього договору.

Відповідно до п.1.4.1. договору, стандартна процентна ставка - 1,90% в день та застосовується в межах строку кредитування, передбаченого п.1.3. цього договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою клієнта, відповідно до п.4.1 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопрологнація, відповідно п. 4.2 договору.

Пунктом 1.4.2. передбачено, що знижена процентна ставка становить 0,86% в день та застосовується відповідно до умов договору.

Згідно п. 2.1 - 2.5 договору кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом товариству з метою отримання кредиту. Сума кредиту (його частина) перераховується товариством протягом трьох робочих (банківських) днів з моменту укладення цього договору. Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) реквізитами, згідно з п. 2.1. договору. Кредит вважається погашеним в день отримання товариством коштів в погашення заборгованості за кредитом.

Відповідно до п.3.1 договору, нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році.

Пунктами 4.1., 4.1.1., 4.1.5. договору визначено, що порядок продовження строку кредиту за ініціативою клієнта (пролонгація). У випадку неможливості виконання зобов`язань за договором у повному обсязі у встановлений термін клієнт може ініціювати продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення кредиту, шляхом укладення додаткового договору до договору. Договору та підписання його клієнтом електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора. Новий строк кредиту розраховується з дня, наступного за днем вчинення клієнтом дій згідно з п.4.1.2.- 4.1.3 договору та встановлюється/зазначається в додатковому договорі.

Пунктами 4.2.1. 4.2.2. договору визначено, що сторони домовились, що у випадку, якщо у клієнта на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації наявна заборгованість за кредитом, та клієнт не продовжив строк кредиту відповідно до п.4.1.1.-4.1.6 договору, за цим договором застосовується автоматичне продовження строку користування кредитом (автопролонгація) з наступного дня після запланованої дати повернення кредиту. Клієнт, підписуючи цей договір, дає згоду на його автопролонгацію, - продовження дії договору та строку користування кредитом з закінчення строку кредиту або продовженого строку кредиту (п. 2.3, п. 4.1.5 договору) ще на 15 календарних днів.

Зі змісту п. 4.2.5. договору слідує, що загальна кількість автопролонгацій за цим договором обмежується загальною кількістю календарних днів користування кредитом, яка не може бути більшою за 120 календарних днів. Тобто, якщо у разі наступної (чергової) автопролонгації загальна кількість днів користування кредитом буде більшою за 120, така автопролонгація не застосовується, а строк повернення кредиту та сплати нарахованих процентів є таким, що настав.

Відповідно до п. 5.1 договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежі їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з графіком платежів.

Також сторонами договору погоджено графік платежів та загальна вартість кредиту, що підтверджується додатком №1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2179848 від 26.07.2021 року (а.с. 14).

Відповідно до паспорту споживчого кредиту від 26.07.2021 року, ОСОБА_1 проінформований про тип кредиту, валюту кредиту, суму, строк кредитування, орієнтовну реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту, порядок повернення кредиту (а.с.15-16).

Судом також встановлено, що листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №1-2902 від 29.02.2024, повідомлено для ТОВ «Лінеура Україна», що ТОВ «Універсальні платіжні рішення» надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків. Для цього підприємство внесене в державний реєстр фінансових установ (свідоцтво серія НОМЕР_2 від 02.10.2012) та отримало Ліцензію Національного банка України №3 від 11.11.2013 року. Між «Лінеура Україна» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення» укладено договір на переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 26.07.2021 12:28:13 на суму 15000,00 грн, маска картки НОМЕР_3 , номер транзакції в системі iPay.ua - 99597072, призначення платежу: Зарахування 15000 грн на карту НОМЕР_3 (а.с.155).

25.08.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір до договору № 2179848 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Підпунктом 3.1. якого визначено, що сторони за цим додатковим договором погоджують наступні умови продовження користування кредитом: строк користування кредитом за договором продовжується на строк: 30 днів. Дата повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом 25.09.2021 (а.с. 17).

25.09.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір до договору № 2179848 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Підпунктом 3.1. якого визначено, що сторони за цим додатковим договором погоджують наступні умови продовження користування кредитом: строк користування кредитом за договором продовжується на строк: 30 днів. Дата повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом 26.10.2021 (а.с. 21).

26.10.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір до договору № 2179848 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Підпунктом 3.1. якого визначено, що сторони за цим додатковим договором погоджують наступні умови продовження користування кредитом: строк користування кредитом за договором продовжується на строк: 30 днів. Дата повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом 26.11.2021 (а.с. 26).

11.12.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір до договору № 2179848 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Підпунктом 3.1. якого визначено, що сторони за цим додатковим договором погоджують наступні умови продовження користування кредитом: строк користування кредитом за договором продовжується на строк: 30 днів. Дата повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом 11.01.2022 (а.с. 30).

18.01.2022 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір до договору № 2179848 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Підпунктом 3.1. якого визначено, що сторони за цим додатковим договором погоджують наступні умови продовження користування кредитом: строк користування кредитом за договором продовжується на строк: 30 днів. Дата повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом 18.02.2022 (а.с. 34).

22 червня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір про прощення (анулювання) боргу до договору № 2179848 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.

Відповідно до п. 2 цього договору клієнт зобов`язується погасити частину основного боргу за договором у сумі 9418,50 грн у термін до 25.06.2023.

Пунктом 3 цього договору визначено, що товариство звільняє клієнта від обов`язку сплатити решту частину основного боргу за договором у сумі 4036,50 грн (а.с. 36).

Зі змісту п. 4 цього договору слідує, що усі зобов`язання клієнта за договором припиняються з моменту виконання клієнтом умов, зазначених у п.2 додаткового договору.

19.07.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 19072023, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с.37-39).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 19072023 від 19.07.2023, ТОВ «Лінеура Україна» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги заборгованостей до боржників позичальників ТОВ «Лінеура Україна», в тому числі, до ОСОБА_1 , ІПН боржника НОМЕР_4 , номер кредитного договору 2179848, в сумі 20609,16 грн, з яких: 13455 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7154,16 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с.41).

У відповідності до акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 19072023 від 19 липня 2023 року, підписаного 19.07.2023, ТОВ «Лінеура Україна» передало, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло Реєстр Боржників у повному об`ємі відповідно до умов Договору факторингу № 19072023 від 19.07.2023 (а.с.40).

Згідно з розрахунком заборгованості за договором №2179848 від 26.07.2021 станом на 19.07.2023, наданим позивачем, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним договором за період з 26.07.2021 по 19.05.2022 складає 20609,16 грн, з яких: 13455 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7154,16 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с.22).

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно зі статтю 2 Закону України «Про захист персональних даних», персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних - фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб`єкта персональних даних - будь-яке документоване, зокрема, письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки.

Частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про захист персональних даних», не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

У частині першій статті 11 Закону України «Про захист персональних даних», встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України, передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції, встановивши, що кредитний договір (з урахуванням додаткових угод) укладено сторонами в електронному вигляді за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», за відсутності належних доказів про те, що договір укладено іншою особою, а грошові кошти перераховані на банківську картку, яка належить відповідачу, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Колегія суддів апеляційної інстанції, також звертає увагу, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи міститься додатковий договір про прощення (анулювання) боргу до договору № 2179848 від 22.06.2023, який не підписувався відповідачем є голослівними, оскільки зі змісту вказаного договору вбачається, що він підписаний клієнтом електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Іншого відповідач не спростував.

Щодо тверджень про нарахування відсотків поза межами строку кредитування, то колегія суддів враховує, що строк на який наданий кредит визначений умовами договору та становить 30 днів, окрім цього між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено додаткові договори від 25.08.2021, яким продовжено строк користування кредитом до 25.09.2021, від 25.09.2021, яким продовжено строк користування кредитом до 26.10.2021, від 26.10.2021, яким продовжено строк користування кредитом до 26.11.2021, від 11.12.2021, яким продовжено строк користування кредитом до 11.01.2022 та від 18.01.2022, яким продовжено строк користування кредитом до 18.02.2022. Тобто, мала місце пролонгація за ініціативою позичальника.

При цьому, враховуючи пункти 4.2.1., 4.2.2. та 4.2.5. договору від 26.07.2021, якими визначено, що сторони домовились, що у випадку, якщо у клієнта на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації наявна заборгованість за кредитом, та клієнт не продовжив строк кредиту відповідно до п.4.1.1.-4.1.6 договору, за цим договором застосовується автоматичне продовження строку користування кредитом (автопролонгація) з наступного дня після запланованої дати повернення кредиту. Клієнт, підписуючи цей договір, дає згоду на його автопролонгацію, - продовження дії договору та строку користування кредитом з закінчення строку кредиту або продовженого строку кредиту (п. 2.3, п. 4.1.5 договору) ще на 15 календарних днів. Загальна кількість автопролонгацій за цим договором обмежується загальною кількістю календарних днів користування кредитом, яка не може бути більшою за 120 календарних днів, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що розрахунок заборгованості за відсотками здійснено за період з 26.07.2021 по 19.05.2022, тобто в межах строку наданого кредиту, з врахуванням строків визначених додатковими договорам та автопролонгації передбаченої договором від 26.07.2021.

Посилання скаржника на неотримання додаткових договорів, не враховуються апеляційним судом, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, без здійснення входу відповідача на веб-сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету укладання договору між сторонами є технічно неможливим. Належних і документальних доказів на спростування тверджень позивача щодо наявності на договорі електронного цифрового підпису одноразового ідентифікатора відповідачем не надано (див. висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, від 31.08.2022 у справі №280/4456/20, від 09.02.2023 у справі №640/7029/19.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 28 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 27 червня 2024 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай