КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 758/9046/23

26 червня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Ратнікової В.М.

суддів: Кирилюк Г.М.

Ящук Т.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Будзан Л.Д., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

У cерпні 2023 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до Подільського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування позовних вимог зазначало, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету- заяву № б/н від 23.07.2013 року.

При підписанні анкети - заяви ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві.

Зазначає, що відповідач ознайомлена із Умовами та правилами надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому вигляді, а також наказом банка про їх затвердження.

Вказує на те, що заявою відповідача підтверджується, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані для ознайомлення в письмовій формі.

Відповідно до виявленого бажання відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримала кредитну картку.

У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 41 000 грн.

Вважає, що АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, однак, у зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач має заборгованість станом на 18 липня 2023 року у розмірі 46 194, 68 грн., яка складається з: 37 344,18 грн. заборгованості за тілом кредиту, 8 850, 50 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом.

З огляду на викладене, просило суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 23 липня 2013 року у розмірі 46 194, 68 грн. та судові витрати у розмірі 2 684 грн.

Заочним рішенням Подільського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2023 року позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором б/н від 23.07.2013 у розмірі 37 344 (тридцять сім тисяч триста сорок чотири) гривні 18 коп.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк" судовий збір у розмірі 2168 (дві тисячі сто шістдесят вісім) гривень 60 коп.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 21 лютого 2024 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Подільського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без задоволення.

Не погоджуючись із таким заочним рішенням суду першої інстанції, 11 березня 2024 року відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2023 року скасувати, та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що не погоджується із рішення суду першої інстанції, вважає його необгрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не в повному обсязі встановлені всі обставини справи та не досліджені докази у справі .

Вказує на те, що ні в рішенні суду, ні в позовній заяві не зазначено, який саме був початковий ліміт та на який саме картковий рахунок його зараховано.

Зазначає, що під час підписання заяви її взагалі не було ознайомлено із правилами, які позивач долучив до позовної заяви.

Вказує на те, що ні витяг з тарифів з обслуговування платіжних карток, ні умови обслуговування рахунків фізичних осіб в АТ КБ «Приват банк» при наданні банківських послуг не містять підписи сторін. Довідка щодо ліміту першочергового та подальшого складена пізніше банком для подачі позовної заяви.

Посилається також на те, що розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах , які вказані банком в позовній заяві, а отже, на думку апелянта, не є належним доказом існування боргу. За своїм змістом розрахунок заборгованості є складений банком розрахунковий документ. Окрім того, зі змісту даного розрахунку не вбачається, ким і коли він складений, якою посадовою особою, не зазначено її посаду, прізвище, ім'я по-батькові.

Вказує на те, що у даній справі в анкеті-заяві від 23.07.2013 року вона просила відкрити рахунок та встановити кредитний ліміт згідно додатку до анкети-заяви, а строку здійснення періодичних платежів не встановлено, процентна ставка не зазначена, крім того, у цій заяві підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення комісії та відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов'язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов'язання з підстав та у розмірах, установленими актами законодавства, зокрема, ст. ст. 625, 1048 ЦК України банк не пред'явив.

Аналогічна позиція висловлюється в постанові Верховного суду України у складі колегії суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду (справа № 697/302/20, провадження № 61-2498св22).

Зазначає, що позивачем на підтвердження позовних вимог надано копію анкети-заяви про приєднання до договору про надання банківських послуг від 23.07.2013 року; витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»; розрахунок заборгованості станом на 18.07.2023 року

Однак, надані позивачем копія анкети-заяви про приєднання до договору про надання банківських послуг від 23.07.2013 року, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не доводять факту видачі кредиту, встановлення кредитного ліміту у розмірі 1500,00 грн, як зазначає позивач у позовній заяві, як і не доводять факту, коли виникла заборгованість за кредитом та в якому розмірі.

Зазначає, що копія анкети-заяви не доводить обставин видачі банком їй кредиту шляхом видачі кредитної картки зі встановленням кредитного ліміту. Зокрема, в анкеті-заяві відсутні відомості про те, чи було задоволено її заяву на отримання кредиту та чи було відкрито поточний рахунок, чи було видано за договором платіжний інструмент (банківську картку і якого саме виду) у спосіб, що дозволяє однозначно встановити отримання такої картки відповідачем. Також в анкеті-заяві відсутні відомості яку саме картку виявив бажання отримати відповідач, який рахунок відкривається на ім`я відповідача, межі ліміту по кредиту або дані про отримання бажаної суми кредиту.

Аналогічна позиція висловлюється в рішенні Святошинського районного суду міста Києва від 07 червня 2021 року та постанові Київського апеляційного суду від 22 грудня 2021 року (справа № 759/10277/20)

З даної копії анкети-заяви можливо встановити її особисті дані, дату підписання анкети- заяви - 23.07.2017 року; її прохання про відкриття поточного рахунку у гривні на її ім`я. Проте, дані відомості не доводять обставин видачі кредиту, як стверджує позивач у позовній заяві.

Зазначає, що наданий позивачем витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи не доводить обставини видачі банком їй кредиту шляхом видачі кредитної картки зі встановленням кредитного ліміту, оскільки Умови лише передбачають загальний порядок обслуговування рахунків фізичних осіб, які є клієнтами AT КБ «ПриватБанк».

Долучений банком до позовної заяви витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» також не доводить обставини видачі банком їй кредиту шляхом видачі кредитної картки зі встановленням кредитного ліміту та обставини виникнення заборгованості, а містить лише загальні відомості. Також у наданому витягу з Тарифів зазначено загальну інформацію про контактні дані кредитодавця (банку); інформацію про кредитного посередника; основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача; інформацію щодо реальної річної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача; порядок повернення кредиту; додаткову інформацію для споживача; інші правові аспекти та приклад таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача.

З урахуванням викладеного вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що надані позивачем докази підтверджують надання відповідачу кредитних коштів, оскільки позивачем не надано первинних бухгалтерських документів, які є належними доказами на підтвердження видачі банком відповідачу кредитної картки, зарахування на цю картку суми кредиту у розмірі 1 500 грн, як стверджує позивач, або іншої суми, зняття таких коштів відповідачем, відкриття рахунків на ім`я відповідача (виписки з особового рахунку, копії квитанції, меморіального ордеру тощо).

08 травня 2024 року через підсистему «Електронний суд» до Київського апеляційного суду представником позивача АТ КБ «ПриватБанк» було направлено відзив на апеляційну скаргу.

У відзиві представник позивача зазначає, що перерахування коштів в рахунок тіла кредиту, які відповідач сплачувала на виконання умов договору з кредитування рахунку, суперечить попередній поведінці , яка полягала в тому, що впродовж тривалого періоду часу, а саме з 2013 року ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами в межах наданого кредитного ліміту та виконувала умови договору щодо погашення кредитної заборгованості, в тому числі, й відсотків за користування кредитними коштами до моменту настання прострочення.

Зазначає, що з прийняттям пропозиції банку ОСОБА_1 прийняла й обов`язок зі сплати відсотків в розмірі і на умовах, які відображено у виписці по рахунку. Сплата відсотків протягом тривалого часу в обсязі і на умовах запропонованих банком, за відсутності зі сторони позичальника дій, які б свідчили про непогодження розміру такої відсоткової ставки, як то: звернення до банку, ініціювання розірвання кредитного договору, визнання його недійсним тощо, свідчить про акцептування оплатності кредитного зобов`язання, в силу ч 2. статті 642 ЦК України у зв`язку з використанням коштів.

Зауважує, що до моменту виникнення простроченої заборгованості апелянтом не було здійснено жодних заперечень з приводу розміру сплачених нею відсотків і порядку користування кредитом, жодних заяв до банку від неї не надходило, іншого до суду не надано.

Зазначає, що формою кредитування відповідача в даному випадку є встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок. Можливість використання цього ліміту відповідачем на власний розсуд шляхом здійснення будь-яких дебетових операцій за допомогою картки, передбачено в п. 25.1. Закону України «Про платіжні системи і переказ коштів в Україні» «Для ініціювання переказу в межах України можуть застосовуватися електронні платіжні засоби як внутрішньодержавних, так і міжнародних платіжних систем у порядку, встановленому Національним банком України».

Належним документом, що підтверджує витрати з рахунку, ініційовані за допомогою кредитної картки, є відповідна банківська виписка.

Звертає увагу колегії, що позивачем в обґрунтування заявлених вимог з приводу обсягів кредитування (суми кредиту), цілей і порядку використання кредитних коштів надано виписку по рахунку відповідача, яка є належним і допустимим доказом в розумінні статті 76 ЦПК України.

За період обслуговування рахунку відповідачем було отримано декілька кредитних карток, які було підв`язано до одного карткового рахунку, відтак, всі витрати по картковому рахунку відображені у виписці, наданій до суду, із зазначенням номеру карток за допомогою яких було вчинено ту чи іншу транзакцію.

Зазначає, що із виписки вбачається, що послугою з кредитування рахунку відповідач користувалась, починаючи з 2013 року, тобто, протягом 10 років поспіль, доки заборгованість за такою формою кредиту не стала простроченою. Жодних заяв, претензій, звернень до банку з приводу несанкціонованого проведення транзакцій, відображених у виписці, відповідачем не надавалось. В будь-якому випадку іншого до суду не надано.

Вказує на те, що посилання відповідача на недоведеність факту отримання коштів спростовується наявними у справі доказами, зокрема, випискою по рахунку, яка містить всі необхідні реквізити, є доказом на підтвердження сум отриманого кредиту та факту його використання відповідачем шляхом проведення ряду транзакцій по картці.

На противагу доводам апеляційної скарги щодо неотримання карток, не доведення факту користування ними та не погодження умов кредитування, додаються фото апелянта з кредитними картками та заява про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг від 06.04.2020 року

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 липня 2013 року ОСОБА_1 підписала заяву про приєднання до Умов і Правил надання послуг у ПриватБанку.

Як вбачається з наданої позивачем довідки, ОСОБА_1 , на підставі підписаного кредитного договору отримала кредитні картки: № НОМЕР_1 , терміном дії до 03/16 тип картки-«Універсальна», № НОМЕР_2 терміном дії до 05/19 тип картки-«Універсальна Gold», № НОМЕР_3 терміном дії до 02/23 тип картки-«Універсальна Gold», № НОМЕР_4 терміном дії до 07/23 тип картки-«Універсальна Gold»,№ НОМЕР_5 терміном дії до 07/26 тип картки-«Універсальна Gold»

З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на ОСОБА_1 , вбачається, що 23 липня 2013 року відбувся старт карткового рахунку, 23 липня 2013 року їй було встановлено кредитний ліміт 1 500,00 грн., 01 липня 2014 року було збільшено кредитний ліміт до 2 000,00 грн., 20 листопада 2015 року кредитний ліміт було збільшено до 6 000,00 грн., 14 березня 2016 року кредитний ліміт зменшено до 6 000 грн., 19 березня 2016 року кредитний ліміт збільшено до 8 000 грн., 23 травня 2017 року кредитний ліміт збільшено до 41 000 грн., 24 січня 2020 року кредитний ліміт зменшено до 41 000 грн.,02 лютого 2020 року кредитний ліміт зменшено до 41 000 грн., 17 березня 2020 року кредитний ліміт зменшено до 41 000 грн.,31 березня 2020 року кредитний ліміт зменшено до 41 000 грн., 14 квітня 2020 року кредитний ліміт зменшено до 41 000 грн., 10 червня 2020 року кредитний ліміт зменшено до 41 000 грн., 22 червня 2020 року кредитний ліміт зменшено до 41 000 грн., 03 липня 2020 року кредитний ліміт зменшено до 41 000 грн., 14 липня 2020 року кредитний ліміт зменшено до 38 851, 62 грн., 31 липня 2020 року кредитний ліміт зменшено до 38 851,62 грн., 11 серпня 2020 року кредитний ліміт зменшено до 38 851,62 грн., 25 серпня 2020 року кредитний ліміт зменшено до 38 851,62 грн., 07 вересня 2020 року кредитний ліміт зменшено до 38 851,62 грн., 23 вересня 2020 року кредитний ліміт зменшено до 36 166,06 грн., 03 січня 2023 року кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем АТ КБ «ПриватБанк», відповідач станом на 18 липня 2023 року має заборгованість за договором № б/н від 23 липня 2013 року у розмірі 46 194,68 грн., яка складається з: 37344,18 грн. заборгованості за тілом кредиту, 8 850, 50 грн. заборгованість за простроченими відсотками.

Задовольняючи частково позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», суд першої інстанції посилався на те, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, надані позивачем Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умови та правила надання банківських послуг через їх мінливий характер не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, факт встановлення кредитного ліміту банком відповідачу в розмірі 1500,00, та збільшення його до 41 000 грн. з 23.05.2017 підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.18) та випискою щодо руху коштів по банківським карткам відповідача (а.с. 67-96).

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачкою за кредитним договором № б/н від 23.07.2013 кошти добровільно банку не повернуті, суд дійшов висновку, що позов АТ КБ «ПриватБанк» є обґрунтованим лише в частині вимог, тому із відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним кредитним договором, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 37 344,18 грн.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За змістом статей 205, 207 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

З досліджених доказів встановлено, що анкета-заява від 23 липня 2013 року, яка підписана позичальником, містить анкетні дані ОСОБА_1 , її контактну інформацію. Зі змісту вказаної заяви вбачається, що відповідачка погодилась з тим, що дана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування складають між нею та банком договір банківського обслуговування.

Із довідки наданої позивачем вбачається, що ОСОБА_1 , на підставі підписаного кредитного договору отримала кредитні картки: № НОМЕР_1 , терміном дії до 03/16 тип картки-«Універсальна», № НОМЕР_2 терміном дії до 05/19 тип картки-«Універсальна Gold», № НОМЕР_3 терміном дії до 02/23 тип картки-«Універсальна Gold», № НОМЕР_4 терміном дії до 07/23 тип картки-«Універсальна Gold»,№ НОМЕР_5 терміном дії до 07/26 тип картки-«Універсальна Gold»

З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на ОСОБА_1 , вбачається, що 23 липня 2013 року відбувся старт карткового рахунку, 23 липня 2013 року їй було встановлено кредитний ліміт 1 500,00 грн.,01 липня 2014 року було збільшено кредитний ліміт до 2 000,00 грн., 20 листопада 2015 року кредитний ліміт було збільшено до 6 000,00 грн., 14 березня 2016 року кредитний ліміт зменшено до 6 000 грн., 19 березня 2016 року кредитний ліміт збільшено до 8 000 грн., 23 травня 2017 року кредитний ліміт збільшено до 41 000 грн., 24 січня 2020 року кредитний ліміт зменшено до 41 000 грн.,02 лютого 2020 року кредитний ліміт зменшено до 41 000 грн., 17 березня 2020 року кредитний ліміт зменшено до 41 000 грн.,31 березня 2020 року кредитний ліміт зменшено до 41 000 грн., 14 квітня 2020 року кредитний ліміт зменшено до 41 000 грн., 10 червня 2020 року кредитний ліміт зменшено до 41 000 грн., 22 червня 2020 року кредитний ліміт зменшено до 41 000 грн., 03 липня 2020 року кредитний ліміт зменшено до 41 000 грн., 14 липня 2020 року кредитний ліміт зменшено до 38 851, 62 грн., 31 липня 2020 року кредитний ліміт зменшено до 38 851,62 грн., 11 серпня 2020 року кредитний ліміт зменшено до 38 851,62 грн., 25 серпня 2020 року кредитний ліміт зменшено до 38 851,62 грн., 07 вересня 2020 року кредитний ліміт зменшено до 38 851,62 грн., 23 вересня 2020 року кредитний ліміт зменшено до 36 166,06 грн., 03 січня 2023 року кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн.,

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до п.п. 5, 30, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 04 липня 2018 року № 75, бухгалтерський облік ведеться безперервно з часу реєстрації банку до його ліквідації. Банк самостійно визначає систему організації операційної діяльності залежно від його структури, обсягів та видів банківських операцій, кількості працюючих, розвитку інформаційних технологій. Банк самостійно розробляє технології здійснення банківських операцій. Оброблення інформації про операції та її зберігання мають виконуватися на серверах та/або іншій комп`ютерній техніці, які/яка повинні/а фізично розташовуватися на території України, за винятком збереження резервних копій, захищених із використанням відповідних засобів технічного та/або криптографічного захисту, а виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Представник позивача на підтвердження існування заборгованості у відповідача за кредитним договором надав розрахунок заборгованості за договором №б/н від 23.07.2013 року, укладеним між банком та ОСОБА_1 , з якого вбачається, що вона має заборгованість за кредитом у розмірі 46 194,68 грн., яка складається з: 37 344,18 грн. заборгованості за тілом кредиту, 8 850, 50 грн. заборгованість за простроченими відсотками (а. с. 5-16) .

Окрім того, представником позивача до позовної заяви було долучено виписку про рух коштів по картці, яка містить інформацію про здійснені відповідачем операції по картці за період із 23 липня 2013 року до 21 липня 2023 року (а. с. 67-96).

У постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16 зазначено, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Як вбачається з наданої позивачем виписки з карткового рахунку відповідачки, вона активно користувалась рахунком, здійснювала з нього платежі, отримувала різноманітні послуги, здійснювала платежі у закладах торгівлі та харчування, переказувала грошові кошти іншим особам, знімала готівку. Рух коштів по картці відповідача свідчить про те, що вона була обізнана про всі платежі та зарахування коштів. Отже, надана позивачем виписка про рух коштів по картці підтверджує обставини видачі відповідачці кредиту та його розмір, а також розмір заборгованості за кредитом.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що наявні у справі докази в своїй сукупності підтверджують факт надання позивачем відповідачу - ОСОБА_1 кредитних коштів, користування ними та не повернення відповідачкою наданих позивачем коштів.

З огляду на викладене, безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що надані позивачем докази підтверджують надання відповідачу кредитних коштів, оскільки позивачем не надано первинних бухгалтерських документів, які є належними доказами на підтвердження видачі банком відповідачу кредитної картки, зарахування на цю картку суми кредиту у розмірі 1 500 грн, як стверджує позивач, або іншої суми, зняття таких коштів відповідачем, відкриття рахунків на ім`я відповідача.

Окрім тіла кредиту, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за нарахованими та простроченими відсотками.

Щодо стягнення заборгованості за простроченими відсотками колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Звертаючись до суду з позовом, АТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за нарахованими та простроченими відсотками у розмірі 8 850, 50 грн.

На підтвердження позовних вимог в цій частині до позовної заяви було надано копію анкети- заяви від 23 липня 2013 року, однак надана заява не містить умов щодо погодженої сторонами ставки за процентами за користування кредитними коштами.

Матеріали справи не містять доказів та позивачем не підтверджено, що саме надані позивачем до позовної заяви Тарифи та Умови і правила надання банківських послуг розуміла відповідач - ОСОБА_1 , ознайомилась і погодилась з ними при підписанні анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Отже, сама по собі підписана анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, без надання належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення договору, не може бути підставою для стягнення, зокрема,процентів за користування кредитом, оскільки така анкета-заява не може розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору.

Крім того, роздруківка Умов і правил із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Отже, правовий аналіз умов договору сторін та зміст зазначених правових норм не дає підстав для висновку про застосування до спірних правовідносин частини першої статті 634 ЦК України (договір приєднання), оскільки при укладенні договору з ОСОБА_1 АТ КБ «ПриватБанк» не дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII, про повідомлення споживача про умови кредитування, зокрема, щодо розміру і порядку нарахування процентів за користування кредитом.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відсутні підстави вважати, що сторони погодили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за нарахованими та простроченими процентами за користування кредитом у сумі 8 850, 50 грн.

Інші доводи, викладені відповідачем в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції також не спростовують, на законність судового рішення не впливають. За своїм змістом усі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, разом з тим доказів на спростування встановлених судом першої інстанції обставин в оскаржуваному рішенні суду апелянтом до апеляційної скарги не надано.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2023 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.526, 611, 626, 628, 634, 638, 1054, 1056-1 ЦК України ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Судді: