Справа № 163/1690/24
Провадження № 2-др/163/5/24
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ДОДАТКОВЕ)

18 листопада 2024 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Павлуся О.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області цивільну справу за позовом ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У вказаній справі 26 вересня 2024 року Любомльський районний суд Волинської області ухвалив рішення про задоволення позову.

З ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» стягнуто кредитну заборгованість за договором № 190487 від 28.04.2021 в загальній сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з яких: 2000,00 гривень основної суми кредиту; 8200,00 гривень відсотків.

Згідно із положеннями ч.8 ст.141 ЦПК України представник позивача ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» адвокат Пархомчук С.В. подав заяву про стягнення з відповідача ОСОБА_1 понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 500,00 гривень, які підтверджуються актом про надання правової допомоги та квитанцією про оплату зазначеної допомоги.

Ухвалою суду від 30 жовтня 2024 року розгляд заяви визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Відповідачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання заперечень на заяву.

Зазначену ухвалу суду відповідач отримала 06 листопада 2024 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, а примірник заяви від позивача 09 жовтня 2024 року, що підтверджується інформацією з інтернет сайту Укрпошти щодо відстеження рекомендованого поштового відправлення за трек номером.

Правом на подання заперечень відповідач не скористалась.

Вирішуючи заяву представника позивача суд ураховує наступне.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України).

Згідно із п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України).

Частиною 4 статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У питанні розподілу витрат на професійну правничу допомогу Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц висловила правову позицію про те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Верховний Суд у додатковій постанові від 07 серпня 2024 року в справі № 686/18768/22 зазначив, що під час вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу суд у кожному конкретному випадку виходить із фактичних обставин окремо взятої справи, її доказової бази, ураховує складність справи, обсяг і складність виконаної адвокатом роботи, значимість таких дій у справі із дотриманням принципу співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру. Без дотримання зазначених вимог рішення суду не може вважатися законним і справедливим.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Підсумовуючи вище наведене, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

За змістом Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» суд не може втручатися у фінансові правовідносини адвоката і клієнта, проте з огляду на положення ЦПК України суд зобов`язаний оцінити обсяг адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума фактично обґрунтованою.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на вище вказані критерії.

На підтвердження понесених позивачем у цій справі витрат на професійну правничу допомогу представник позивача надав: договір про надання правової допомоги від 29 грудня 2023 року, акт про отримання правової допомоги від 30 вересня 2024 року, рахунок № 30.09.2024-83 від 30 вересня 2024 року на суму 10500,00 грн та платіжну інструкцію № 3 2368 від 30 вересня 2024 року на суму 10500,00 грн.

Матеріалами справи стверджено, що професійна правнича допомога позивачу надавалася адвокатом Пархомчуком С.В.

У розділі 3 договору про надання правової допомоги урегульовано питання ціни договору та порядку розрахунку:

3.1 Вартість правової допомоги адвоката (гонорар) обчислюється, виходячи із фактично затрачених годин роботи адвоката (погодинна оплата), та розраховується, виходячи з вартості години роботи адвоката, яка встановлюється сторонами у розмірі 2000 гривень за одну годину фактично витраченого часу на надання правової допомоги.

3.2. Фактичні витрати адвоката пов`язані з наданням правової допомоги за цим договором (такі як, але не виключно: отримання документів, збирання доказів, надсилання документів, технічне забезпечення та інші) за умови надання документів, що підтверджують ці витрати, сплачуються клієнтом адвокату понад узгоджену суму гонорару додатково.

3.3. Факт надання адвокатом правової допомоги клієнту підтверджується актом приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), який містить детальний опис виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та здійснених ним витрат.

В акті про отримання правової допомоги зазначені такі надані адвокатом послуги:

1. - зустріч та консультація щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості за кредитним договором № 190487 від 28.04.2021 року 1 год - 2000,00 грн;

2. - складання та подання до суду позовної заяви (підготовка доказів/додатків до позовної заяви), моніторинг, аналіз судової практики 2,5 год 5000,00 грн;

4. - інші клопотання, заяви до суду, складення процесуальних документів, моніторинг Єдиного державного реєстру судових рішень щодо процесуального статусу судової справи 1,5 год 3000,00 грн;

5. - канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції 500,00 грн.

Аналізуючи вищенаведені адвокатські послуги, суд зазначає, що акт про отримання правової допомоги складався після усіх фактично наданих послуг, тому вони повинні бути конкретно визначеними і підтвердженими.

Всупереч цьому, наведена у позиції 4 послуга «інші клопотання, заяви до суду, складення процесуальних документів, моніторинг Єдиного державного реєстру судових рішень щодо процесуального статусу судової справи», на яку адвокат витратив 1,5 год, є неконкретизованою і по часу необґрунтованою.

Окрім позовної заяви, представник позивача подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення. Проте зі змісту цієї заяви вбачається, що по своїй суті вона не є об`ємною, а її валовий зміст (90%) містить посилання на норми законодавства та судову практику, тому вочевидь ця заява не потребувала від адвоката як фахівця в галузі права значних часових затрат і ресурсів.

Моніторинг Єдиного державного реєстру судових рішень щодо процесуального статусу судової справи за своєю природою не є послугою правового характеру, тому включення її до переліку наданої правової допомоги є безпідставним.

Крім наведеного, суд приймає до уваги характер спірних правовідносин, незначну складність справи, яка розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження, ціну позову 10200,00 гривень, обсяг приєднаних до справи доказів та фактично надані адвокатом правові послуги.

При цьому суд зауважує, що надані адвокатом послуги, є типовими для позивача оскільки стягнення заборгованості також є предметом діяльності позивача, відповідно не потребують витрати значного часу на складання документів та визначення правових позиції. Жодних особливостей чи складностей у написанні позиву чи аналізу незначного обсягу доказів не встановлено і представником позивача про це не зазначено.

Отже, враховуючи вищевказане та беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських витрат, фактично надані види послуг, суд вважає, що розмір витрат позивача є непропорційним до предмету позову і його ціни, вартість послуг є вочевидь завищеною, тому дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.

Саме такий розмір професійної правничої допомоги, на переконання суду, буде відповідати обсягу наданих послуг, а також вимогам розумності та справедливості.

Керуючись ст.ст.138, 141, 270 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Заяву задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» 3000 (три тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

В задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На додаткове рішення протягом 30 днів з дня його складання може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду.

Інформація про сторін:

позивач - ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ»; місце знаходження - вулиця Симона Петлюри, буд.30, місто Київ; ;

відповідач - ОСОБА_1 ; місце проживання АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Головуючий : суддя О.С.Павлусь