Справа № 158/2679/24
Провадження № 2/0158/715/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/ЗАОЧНЕ/

12 листопада 2024 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Сіліч Ю.Л.,

за участю секретаря судового засідання - Оніщук Н.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Олицької селищної ради Волинської області, про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Олицької селищної ради Волинської області, про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та позбавлення батьківських прав.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що за час перебування у шлюбі із ОСОБА_2 у них народилося троє дітей: син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочка - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вказує, що рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 08.06.2017 року шлюб між ними було розірвано.

Зазначає, що після розірвання шлюбу ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не займається вихованням та матеріальним забезпеченням дітей, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, підготовкою до навчання та самостійного життя.

Окрім того, вказує, що рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 23.06.2017 року ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 800 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду - 23.05.2017 року і до досягнення кожною дитиною повноліття.

Стверджує, що ОСОБА_2 ухилається від сплати аліментів, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 30.04.2024 року становить 194083 грн.

Посилаючись на вищевикладене, просить суд стягнути із ОСОБА_2 на її користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання малолітніх дітей: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 194083 грн; позбавити останнього батьківських прав відносно його малолітніх дітей: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 26.08.2024 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче провадження; витребувано від органу опіки та піклування виконавчого комітету Олицької селищної ради Луцького району Волинської області висновку про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його неповнолітніх дітей: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 17.09.2024 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 в судове засідання не з`явились. До суду продали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Заявлені вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Щодо ухвалення заочного рішення не заперечують.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Олицької селищної ради Волинської області в судове засідання не з`явився. До суду подано заяву про розгляд справи у відсутності їх представника. Щодо задоволення позову не заперечують.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 12 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданими учасниками справи.

Відповідно до вимог ст. 19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин.

Судом встановлено, що за час перебування у шлюбі, який було зареєстровано 03.07.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Пирятинського районного управління юстиції у Полтавській області за актовим записом № 79, у сторін народилося троє дітей: син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочка - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком яких у свідоцтвах про народження записаний відповідач у справі ОСОБА_2 (а.с. 11, 12, 13).

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 08.06.2017 року шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 розірвано. Після розірвання шлюбу позивачу присвоєно дошлюбне прізвище « ОСОБА_8 » (а.с.17).

Відповідно до вимог ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Зокрема ст. 164 СК України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав у разі ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток.

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до роз`яснень Пленум Верховного Суду України від 30 березня 2007 року в постанові № 3, позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей.

При вирішенні питань, що стосуються дітей, згідно ст. 3 «Конвенції про права дитини», суд має виходити з принципу максимального забезпечення інтересів дитини, її захисту і забезпечення турботи про неї.

Крім того в рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи грунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини ст. 166 Сімейного кодексу. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів боржника ОСОБА_2 , заборгованість останнього по аліментах станом на квітень місяць 2024 року становить 194083 грн. (а.с.14).

Відповідно до характеристик на ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , виданих 04.10.2023 року ОЗО Дернівській ліцей Олицької селищної ради, останні навчаються у даному закладі. Вихованням та утриманням дітей ОСОБА_2 не займається (а.с.22-24).

Згідно заяви ОСОБА_2 від 30.09.2024 року, поданої на ім`я Начальника відділу (служби) у справах дітей Пирятинської міської ради, останній не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Оскільки не вважає їх своїми дітьми (а.с.57).

Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, затвердженого рішенням виконавчого комітету Олицької селищної ради Луцького району Волинської області № 76 від 26.09.2024 року, позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітніх дітей: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є доцільним і відповідає інтересам дітей. У вказаному вище висновку констатовано факти свідомого ухилення батька від виховання та матеріального утримання дітей, байдужості стосовно їх подальшого життя та розвитку, здоров`я.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання обов`язків по вихованню та утриманню дітей, не цікавиться їх фізичним і духовним розвитком, інтересами до внутрішнього світу, не забезпечує належного харчування, медичного огляду і лікування; не спілкується з дітьми.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення із ОСОБА_2 на її користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання малолітніх дітей: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд зазначає наступне.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Норма статті 196 СК України не встановлює будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Зазначена правова позиція знайшла відображення в постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 572/1762/15-ц, та постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 333/6020/16-ц.

Позивачем проведено розрахунок пені за несвоєчасну плату аліментів за період з 01.01.2022 року по 30.04.2024 року, загальний розмір якої складає 194083 грн (а.с.14).

Оцінивши в сукупності надані докази, суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною 1 статі 196 СК України.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за прострочення сплати аліментів у розмірі 194083 грн, що становить 100 відсотків заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та положень статті 141 ЦПК України, позивач звільнений від сплати судового збору при звернені до суду з позовом про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про задоволення позивних вимог про позбавлення батьківських, з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн.

На підставі ст. ст. 150, 155, 164, 165, 196 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 3 «Конвенції про права дитини», керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню (неустойку) за прострочення сплати аліментів у розмірі 194083 (сто дев`яносто чотири тисячі) грн.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьківських прав відносно його малолітніх дітей: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач - ОСОБА_1 , адреса реєстрації проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 .

Представник позивача - ОСОБА_6 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 .

Третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування виконавчого комітету Олицької селищної ради Луцького району Волинської області, адреса: вул. Замкова, 17, смт. Олика, Луцького району Волинської області, код ЄДРПОУ - 04333879.

Суддя Ківерцівського районного суду Ю.Л. Сіліч