Житомирський апеляційний суд
Справа №285/4148/24 Головуючий у 1-й інст. Помагаєв А.В.
Категорія 39 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Трояновської Г.С., Григорусь Н.Й.

розглянув у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м. Житомирі цивільну справу №285/4148/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Житомирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25 вересня 2024 року, постановлену під головуванням судді Помагаєва А.В. в м. Звягель Житомирської області,

в с т а н о в и в :

У серпні 2024 року ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Житомирської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 5 233,96 грн заборгованості за послуги з розподілу природного газу наданих у період з 01.09.2023 по 30.06.2024.

Рішенням Новоград Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16 вересня 2024 року позовні вимоги ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Житомирської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Житомирської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» заборгованість по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в сумі 5233,96 грн за період з 01.09.2023 по 30.06.2024. Вирішено питання судових витрат.

24 вересня 2024 року ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Житомирської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» подало заяву про виправлення описки в рішенні суду.

В обгрунтування заяви зазначало, що в рішенні вказано предмет спору «про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території» замість вірного «про стягнення заборгованості у розмірі 5 233,96 грн за надані послуги з розподілу природного газу за період з вересня 2023 року по червень 2024 року». Враховуючи викладене просило задовольнити заяву та виправити описку в рішенні Новоград Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16 вересня 2024 року.

Ухвалою Новоград Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25 вересня 2024 року виправлено описку в рішенні Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16.09.2024 у справі №285/4148/24 а саме: у вступній та резолютивній частинах рішення змінено слова: «утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» на слова: «розподілу природного газу».

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та такою, що постановлена із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вказує, що суд першої інстанції не врахував положення ч. 2 ст. 2 ЗУ України «Про ринок природного газу», які є імперативними, відтак суд першої інстанції зобов`язаний був брати до уваги положення Директиви 2009/73/ЄС про спільні правила внутрішнього ринку природного газу та інших актів Європейського Союзу, зокрема положення міжнародних договорів України. Зазначає, що ст. 269 ЦПК України передбачено два види помилок, а саме описки та арифметичні помилки, при цьому звертає увагу на те, що законодавство не надає будь-яких інших можливостей змінювати тексти своїх уже ухвалених рішень, навіть якщо суддя згодом виявляє, що допущено помилку при оцінці доказів чи застосуванні права. Вважає, що суд першої інстанції самостійно та незаконно ухвалив по суті нове рішення. Зазначає, що виправлення описки застосовано зі зміною предмету та суті спору, що істотно впливає на рішення суду та змінює повністю його суть. Стверджує, що позивачем було подано позов про стягнення заборгованості по сплаті послуг за утримання будинків і споруд та прибудинкової території, а не позов про стягнення заборгованості за послуги розподілу природного газу. Враховуючи вищевикладене просить скасувати ухвалу Новоград Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25 вересня 2024 року.

01 листопада 2024 року на адресу суду від ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Житомирської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Вказує, що суд першої інстанції надав належну оцінку долученим до матеріалів справи доказам, в тій мірі, в якій вони стосувалися предмета розгляду цього спору. Незгода ОСОБА_1 з висновками суду першої інстанції не зумовлює їх невідповідність нормам законодавства. Зазначає, що розглядаючи справу, суд першої інстанції достовірно пересвідчився в тому, що Житомирською філією ТОВ «Газорозподільні мережі України» з 01.09.2023 надавалися послуги з розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , споживачу ОСОБА_1 присвоєно номер особового рахунку № НОМЕР_1 , який використовує природний газ та станом на 31.06.2024 має заборгованість у розмірі 5233,96 грн.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Щодо розгляду апеляційним судом справи без виклику сторін.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду, яка є предметом апеляційного оскарження, розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Щодо оскаржуваної ухвали.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ЦПК України cуд з власної ініціативи або за заявою учасників справи може виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки.

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, а лише усуває неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його прав осудності.

Помилки в тексті судового рішення, зумовлені арифметичними або граматичними помилками (описками), що стосуються істотних обставин або ускладнюють виконання рішення, можуть бути усунуті судом, який ухвалив такий акт.

Описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в судовому рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо).

Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків. Не є описками граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприймання: неправильне розташування розділових знаків, невірні відмінки слів, застосування русизмів та діалектизмів тощо.

Такі висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 14 січня 2019 року у справі №638/11034/15-ц, від 20 травня 2020 року у справі №520/15285/17, від 21 липня 2020 року у справі №521/1074/17.

У даній справі встановлено, що ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Житомирської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 5 233,96 грн заборгованості за послуги з розподілу природного газу наданих у період з 01.09.2023 по 30.06.2024

У позовній заяві позивач вказав назву позову «про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території», проте мотивувальна та резолютивна її частини свідчать про те, що позивач звернувся з позовом «про стягнення заборгованості за послуги розподілу природного газу за період з 01.09.2023 по 30.06.2024 у розмірі 5 233,96 грн».

Обгрунтування позовної заяви та надані докази також свідчать про те, що між сторонами виникли цивільні правовідносини саме у зв`язку з наданням позивачем відповідачу послуг розподілу природного газу.

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у вступній та резолютивній частинах рішення суду від 16.09.2024 допущено описки - невірно зазначено послуги, за які виникла заборгованість, а саме: «утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» замість вірної назви послуг: «розподілу природного газу».

З огляду на вказане колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що помилка, допущена судом першої інстанції в тексті рішення Новоград Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16 вересня 2024 року щодо зазначення послуги, за які виникла заборгованість є опискою в розумінні ст. 269 ЦПК України, а тому суд першої інстанції дійшов до правомірного висновку щодо наявності підстав для виправлення описки у вказаному рішенні суду, оскільки наявність описки у рішенні суду першої інстанції є перешкодою для його реалізації.

У постанові Верховного Суду від 11.11.2020 в справі №300/765/15-ц (провадження №61-7654св20) вказано, що судове рішення повинно бути точним. Помилки у тексті судового рішення, зумовлені арифметичними помилками або граматичними помилками (описками), що стосуються істотних обставин або ускладнюють виконання рішення, можуть бути усунуті судом, який ухвалив рішення або ухвалу.

Оскаржуваною ухвалою не змінюється зміст судового рішення, а лише усуваються неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Подані ОСОБА_2 клопотання №3 про долучення доказів від 06.11.2024 Вх. №13161/24, клопотання №4 про витребування доказів та здійснення інших дій в межах та компетенції суду від 06.11.2024 Вх. №13163/24 та заява №5 про врахування Закону №3915-XI при розгляді справи від 06.11.2024 Вх. №13165/24 не стосуються предмету спору у даній справі та їх розгляд не впливає на вирішення справи по суті.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування чи зміни не вбачається, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді