РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2024 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Адамовича О.Й.,

за участю секретаря судового засідання Світко Т.І.,

представника позивачів адвоката Українець Ю.О.,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Територіальної громади в особі Житомирської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

27.11.2023 представник позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвокат Українець Ю.О. звернулася до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом, в якому просить визначити ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю три місяці з дня прийняття рішення суду в даній справі для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визначити ОСОБА_2 додатковий строк тривалістю три місяці з дня прийняття рішення суду в даній справі для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла тітка позивачів ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшла квартира АДРЕСА_1 .

Для оформлення спадщини позивачі звернулися до приватного нотаріуса, з заявою про прийняття спадщини, однак, їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та роз`яснено, що ними пропущено шести місячний строк для прийняття спадщини.

Також вказала, що встановлений законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини позивачі пропустили з поважних причин, оскільки з часу відкриття спадщини їм не було відомо про наявність заповіту, про який вони дізналися по збігу встановленого строку, тому були позбавлені можливості своєчасно оформити свої спадкові права. Крім того, причиною пропуску строку також є те, що позивач ОСОБА_1 був призваний до Збройних сил України та проходив військову службу до 26.04.2023 року, а позивач ОСОБА_2 постійно проживає у Польщі.

В зв`язку з цим, просить суд визнати поважною причину пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини та визначити позивачам додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини терміном три місяці.

Ухвалою від 04.12.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, постановив розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання.

13.03.2024 року постановлено ухвалу про витребування доказів.

Ухвалою від 19.04.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивачів адвокат Українець Ю.О. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити.

Представник відповідача (Житомирської міської ради) Сищук Н.М. згідно поданої заяви від 07.02.2024 просить цивільну справу про визначення додаткового строку для прийняття спадщини у відсутність представника Житомирської міської ради (а.с. 77).

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно перевіривши обставини справи, суд дійшов наступних висновків.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.21).

Згідно заповіту від 07.08.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Драч Н.В., зареєстрованого в реєстрі за №700, ОСОБА_3 належне все своє майно заповіла ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.22).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №369593068 від 13.03.2024 року ОСОБА_3 за життя належала квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_2 від 10.01.2014 року (а.с.24,100).

Згідно довідки ОСББ "Бориса Тена 104" за адресою АДРЕСА_2 на день смерті ОСОБА_3 , окрім померлої зареєстрованих не значилося (а.с. 99).

Постановою від 27.09.2013 року № 151/02-31 приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Демчук С.П. відмовила ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в 1/2 частці на квартиру АДРЕСА_1 , у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини (а.с.35).

Листом від 15.03.2024 року приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Демчук С.П. повідомляє, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , нею та іншими нотаріусами не заводилась, що також підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (а.с.95 96).

Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 14 березня 2022 року на підставі Указу Президента України №69/2022 був призваний у Збройні Сили України по загальній мобілізації та проходив військову службу до 26.04.2023 року.

Представник позивачів також вказує, що ОСОБА_2 постійно проживає в Польщі та в підтвердження надає копію паспорта позивача з відмітками про виїзд за кордон в 2021 році ОСОБА_2 та копію договору оренди на визначений період часу житлового приміщення у Республіці Польща в АДРЕСА_3 (а.с.15-16,51-56).

Відповідно до статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За змістом статей 15 Цивільного кодексу України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина третя статті 1223, частина перша статті 1220, частина перша статті 1270 Цивільного кодексу України).

Згідно з положеннями статті 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1222 Цивільного кодексу України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (частини перша, друга статті 1223 ЦК України).

Відповідно до положень статті 1258 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі статтями 1268, 1296 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Частина перша статті 1269 Цивільного кодексу України передбачає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Звертаючись до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, позивачі посилаються на наявність обставин, які перешкоджали їм своєчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та зазначили, що у встановлений законом шестимісячний строк вони не звернулися до нотаріуса з відповідною заявою, оскільки не були обізнані про наявність заповіту. Позивач ОСОБА_1 перебував на строковій службі у складі Збройних Сил України, а позивач ОСОБА_2 проживає у Польщі.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Подібна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі №381/4482/16-ц, від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20.

Суд враховує аргументи позивачів, наведені на підтвердження обставин, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог, оскільки такі не оспорюються відповідачем та підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (пункт 32). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia).

Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосований в практиці Європейського суду, отримане (хоча і не оформлений належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям "майно" в розумінні ст. 1 Першого протоколу.

Таким чином, оцінюючи в сукупності обставини, на які посилаються позивачі на підтвердження поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини та фактично відсутність іншого способу захисту свого права на отримання спадщини, суд дійшов висновку про наявність у позивачів об`єктивних труднощів для своєчасного прийняття спадщини після смерті тітки ОСОБА_3 , що є підставою для задоволення позову у межах заявлених вимог та визначення позивачам додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки це є єдиний можливий спосіб захисту порушених прав та подальшого оформлення спадкових прав на майно померлого.

Крім того суд враховує, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , нотаріусами не заводилась, а згідно довідки ОСББ на день смерті ОСОБА_3 за місцем її проживання зареєстрованих осіб не було, отже інші спадкоємці на час розгляду справи не встановленні.

Суд вважає, що за вказаних умов суспільний інтерес, який полягає в отриманні територіальною громадою у власність відумерлу спадщину, не переважає інтересу особи, який полягає у її праві на набуття у власність майна за заповітом.

Враховуючи викладені вище обставини, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у виді судового збору, суд керується частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи, що спір виник внаслідок дій позивачів, які виразились у невчасному зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, суд покладає судові витрати на позивачів.

Керуючись ст.ст. 89, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті заповідачки ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , тривалістю три місяці від дня набрання рішенням суду законної сили.

Визначити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті заповідачки ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , тривалістю три місяці від дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: Територіальна громада м. Житомира в особі Житомирської міської ради, адреса місцезнаходження: м. Житомир, майдан ім. С.П. Корольова, 4/2, .

Головуючий суддя О. Й. Адамович

Дата складання повного тексту рішення: 27.06.2024.