Провадження № 2/288/334/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 року селище Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудник М. І.,

з участю секретаря судових засідань - Колодяжної Н.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

представників відповідача - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Попільня Житомирської області у режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Єдігаров Ельвір Михайлович про встановлення факту проживання однією сім`єю та зміну черговості одержання права на спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Єдігаров Ельвір Михайлович (далі - третя особа) про встановлення факту проживання однією сім`єю та зміну черговості одержання права на спадкування в якому з врахуванням уточнених позовних вимог /т.1 а.с.207-211/ вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 з яким вона з 21 серпня 1993 року по 12 квітня 2011 року перебувала в зареєстрованому шлюбі, а з весни 2014 року вони знову почали проживати разом, вести спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки подружжя, проте повторно шлюб не реєстрували.

Позивач зазначає, що ОСОБА_6 був пенсіонером та мав невелику пенсію, а позивач постійно працювала в Солом`янському ЖЕК та всі зароблені кошти витрачала на спільні сімейні потреби. Зокрема, позивач отримавши компенсаційні виплати (її батько був в`язнем у нацистській Німеччині), витратила їх на лікування ОСОБА_6 , на ремонт будинку, розробку свердловини питної води, ремонт господарських приміщень, проведення світла та газу, упорядкування земельної ділянки. Позивач та ОСОБА_6 за час перебування в офіційному шлюбі придбали будинок, земельні ділянки та автомобіль, якими в подальшому при спільному проживанні без реєстрації шлюбу спільно користувалися, а саме утримували будинок, проводили ремонт, обробляли земельні ділянки, за спільні кошти придбали меблі та побутову техніку.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина до складу якої входить автомобіль MITSUBISHI PAJERO д.н.з. НОМЕР_1 , 1/4 частка житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , земельна ділянка, площею 0,4056 га, земельна ділянка, площею 0,2500 га, зазначене майно було придбано за рахунок спільних коштів подружжя. З приводу поділу даного майна, позивач зверталася до суду та в задоволенні її позову було відмовлено.

За життя, ОСОБА_6 не залишив заповіт, а тому встановлення факту спільного проживання з ним однією сім`єю має значення для позивача, так як з заявою про прийняття спадщини після його смерті звернулась його онука - відповідач у справі.

Позивач зазначає, що ОСОБА_6 через свій поважний вік мав ряд хронічних захворювань, які з часом загострилася, так у 2018 році у нього було діагностовано захворювання, внаслідок яких він повністю втратив зір і став фактично безпорадною людиною, без постійного стороннього догляду він не міг ходити, готувати собі їжу та обслуговувати себе. Позивач взяла на себе догляд і турботу за ним, а також витрати по наданню медичної допомоги та купівлі ліків. Вона морально і фізично підтримувала ОСОБА_6 , а також спілкувалась, доглядала та повністю забезпечувала його.

Після смерті ОСОБА_6 , позивач самостійно взяла на себе усі витрати, пов`язані з похованням, при цьому відповідач ніякої участі у підготовці та проведенні поховання та поминального обряду не приймала. Таким чином, позивач має право на спадкування по закону нарівні з відповідачем, оскільки протягом тривалого часу саме вона лікувала та матеріально забезпечувала спадкодавця, з яким проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

На підставі вищевикладеного, позивач просить встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_6 в період з весни 2014 року по 30 квітня 2021 року, змінити черговість одержання права на спадкування майна після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за ОСОБА_1 право на спадкування за законом разом із спадкоємцем першої черги ОСОБА_3 .

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі. Заперечували щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу та вказали, що судові витрати є неспівмірними з складністю даної цивільної справи та обсягом фактично виконаних робіт, на що представник позивача надав письмові заперечення. /т. 3 а.с. 10-17/

Відповідач та її представники в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Представник відповідача ОСОБА_4 надав заяву про розподіл судових витрат з додатками, в якій просить здійснити розподіл судових витрат та зобов`язати позивача відшкодувати відповідачу судові витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, на загальну суму 92000,00 гривень. Також в судовому засіданні 18 листопада 2024 року додав звіт про правничу (правову) допомогу та Акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 18.11.2024 року на загальну суму 8000,00 гривень, в зв`язку з чим просить стягнути з позивача витрати на правничу допомогу в загальному розмірі 100000,00 гривень. /т. 2 а.с. 221-248, т. 3 а.с. 19-20/

09 липня 2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому він вказує, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 не було стосунків притаманних подружжю. ОСОБА_6 проживав з онукою та її дітьми, до останнього часу працював та забезпечував себе, був здоровою та активною людиною. Після розірвання шлюбу з ОСОБА_1 , дід відповідача не був пов`язаний жодними зобов`язаннями і не мав з нею взаємних та спільних прав і обов`язків. ОСОБА_6 був сильною людиною, виконував важку фізичну працю та працював до останнього, кермував автомобілем, оформлював документи. Він був здоровою та активною людиною, в догляді потреби не мав, сам готував, підтримував гігієну та чистоту в домі, жодними хронічними хворобами не хворів, причиною його смерті стало захворювання на COVID-19, а поховання ОСОБА_6 здійснювала його онука. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог. /т.2 а.с.1-6/

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Єдігаров Е.М. в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений. 13 вересня 2023 року надав до суду заяву в якій просив справу розглядати за його відсутності та рішення прийняти згідно чинного законодавства. /т.1 а.с.141/

Суд, вислухавши сторони та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до наступного висновку.

У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , 21 серпня 1993 року між ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було укладено шлюб, після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінилося на « ОСОБА_8 ». /т.1 а.с.5, 39, т.2 а.с.58/

Рішенням Солом`янського районного суду м.Києва від 12 квітня 2011 року в справі № 2-2889/11, позов ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задоволено, розірвано шлюб між ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . /т.2 а.с.56, 57/

Відповідно до Акту від 20 травня 2011 року, комісія у складі сусідів по вул.Постова, склали акт про те, що ОСОБА_1 21 травня 2011 року були взяті особисті речі, нажиті за 24 роки разом з ОСОБА_6 , а саме: - подушки, 4 шт.; - ковдри, 2 шт.; - покривала, 1 шт.; - сервіз, 2 шт.; - комп`ютер, 1 шт.; - стіл комп`ютерний, 1 шт.; - ліжко; - праска, 1 шт.; - фужери, 6 шт.; - ваза, 1шт.; - рюмки, 12 шт.; - книжки кулінарні; - каструлі, 4 шт.; - полотенця для ванної, 6 шт. /т.2 а.с.59/

Як вбачається з Виписки по рахунку з 01.01.2014 по 31.05.2021 року, клієнт: ОСОБА_1 , відображено рух коштів по рахунку ОСОБА_1 /т.1 а.с.7-10, 44-48/

Згідно рахунку № 2312508 від 27 квітня 2021 року, виданого ТОВ «Медична лабораторія», клієнтом вказаний ОСОБА_6 , сума витрачених коштів - 1860,00 гривень. /т.1 а.с.11, 49/

04 червня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Солом`янського УП ГУНП України в м.Києві з заявою про вчинення кримінального правопорушення в якій вказала, що вона з своїм покійним чоловіком ОСОБА_6 постійно проживала в будинку за адресою АДРЕСА_1 . 26 травня 2021 року, вона повернувшись додому виявила, що у будинку замінено замки та її особисті речі складено у пакети. Дані дії вчинила онука її чоловіка - ОСОБА_3 , при цьому вона не повернула ОСОБА_1 її особисті речі. Просить зареєструвати заяву про вчинення кримінального правопорушення (злочину) по факту незаконного привласнення особою знайденого або чужого майна, що випадково опинилося у неї за статтею 193 КК України, умисного знищення або пошкодження майна за статтею 194 КК України, самоуправство за статтею 186 КУпАП. /т.1 а.с.221/

Солом`янським УП ГУНП у м. Києві за вих.№ П-3700/125/55-2021 від 11 червня 2021 року повідомлено ОСОБА_1 про те, що її звернення щодо перевірки фактичного місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано та розглянуто, в ході перевірки встановлено, що ОСОБА_1 протягом тривалого часу (протягом 20-25 років) мешкала за вказаною адресою. /т.1 а.с.13, 50, 222/

Відповідно до талону-повідомлення єдиного обліку № 29627, зареєстровано заяву ОСОБА_1 про те, що 25 травня 2021 року о 17.00 годині за адресою АДРЕСА_1 , онука померлого чоловіка заявниці ОСОБА_3 самовільно пошкодивши замки, змінила їх в приватному будинку, де заявниця проживала з покійним ОСОБА_6 та привласнила собі житлову площу, що перебувала у користуванні заявниці. /т.1 а.с.14, 53, 222/

Згідно Акту від 25 червня 2021 року, сусід квартири АДРЕСА_2 - ОСОБА_9 , сусід квартири АДРЕСА_2 - ОСОБА_10 , сусід квартири АДРЕСА_3 - ОСОБА_11 , підтвердили, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , фактично проживала за адресою АДРЕСА_1 з 1990 року по теперішній час та вела спільне господарство з ОСОБА_6 . /т.1 а.с.15, 51, 223/

Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 14 травня 2008 року, власником транспортного засобу MITSUBISHI PAJERO д.н.з. НОМЕР_1 , вказано ОСОБА_6 . /т.1 а.с.16, 52/

Відповідно до архівної довідки від 28 вересня 2000 року № 219/я, виданої Державним архівом Житомирської РДА, в архівному фонді управління Служби безпеки України в Житомирській області у фільтраційній справі (картці) значиться ОСОБА_12 , 1924 року народження, який був насильно вивезений до Німеччини, де з липня 1942 року по 8 травня 1945 року працював різноробочим. /т. 1 а.с. 19, 216/

Відповідно до довідки Попільнянської селищної ради № 116 від 30 липня 2020 року, житловий будинок, який належить ОСОБА_6 , згідно договору купівлі-продажу жилого будинку № 7 від 05 серпня 1993 року, знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 . /т.2 а.с.29/

Як вбачається з договору купівлі-продажу жилого будинку від 05 серпня 1993 року, ОСОБА_6 купив житловий будинок на земельній ділянці площею 0,25 га. /т.2 а.с.30, 31-32/

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю від 06 липня 1998 року, ОСОБА_6 на підставі рішення Строківської сільської ради від 08 лютого 1994 року, передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,6556 га, яка розташована в с. Строків, Строківської сільської ради. /т.2 а.с.33-36/

Рішенням 39 сесії VІІ скликання Попільнянської селищної ради від 29 вересня 2020 року, розмежовано земельну ділянку загальною площею 0,6556 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_6 згідно державного акта на право приватної власності, відповідно до цільового призначення: - площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_4 ; - площею 0,4056 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_4 . /т.2 а.с.37/

28 січня 2021 року ОСОБА_6 уклав з ТОВ «Еліт-Центр» договір на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). /т.2 а.с.38-39/

Згідно Витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки, ОСОБА_6 є власником: - земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер :02:008:0048, за адресою: АДРЕСА_4 ; - земельної ділянки площею 0,4056 га, кадастровий номер :02:008:0047, за адресою: Житомирська область, Попільнянський район, село Строків, вулиця І.Середи. /т.1 а.с.54, 55, т.2 а.с.27-28, т.2 а.с.40/

Під час розгляду справи, судом було витребувано копію спадкової справи № 16/2021 після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка містить: - заяву ОСОБА_3 від 07 травня 2021 року про прийняття спадщини за законом після смерті діда - ОСОБА_6 ; - свідоцтво про смерть ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; - витяг з реєстру територіальної громади про те, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ; - свідоцтво про смерть ОСОБА_15 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ; - свідоцтво про укладення шлюбу між ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , яка після укладення шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_18 »; - свідоцтво про народження ОСОБА_17 , батьками якої вказано ОСОБА_6 та ОСОБА_19 ; - свідоцтво про народження ОСОБА_20 , батьками якої вказано ОСОБА_21 та ОСОБА_15 ; - свідоцтво про шлюб, укладений між ОСОБА_22 та ОСОБА_20 , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_23 »; - Інформацію про відсутність у спадковому реєстрі заповітів; - Інформацію про відсутність у спадковому реєстрі спадкових справ; - витяг про реєстрацію у Спадковому реєстрі; - заяву ОСОБА_1 про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_6 , з яким вона проживала однією сім`єю; - рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 20 липня 2022 року в справі № 288/1181/21, яким відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення частки у спільній сумісній власності подружжя. /т.1 а.с.77-100, т.2 а.с.41-44, 51/

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 листопада 1985 року, ОСОБА_6 є спадкоємцем 1/4 частки житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 . /т.2 а.с.19-20/

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 жовтня 1992 року, ОСОБА_17 є спадкоємцем 3/4 часток житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 . /т.2 а.с.21-22/

28 грудня 2007 року Солом`янською РДА видано довідку про те, що самовільно побудовані: - прибудова; - гараж, самовільно переобладнанні приміщення: - коридор; - санвузол, належать ОСОБА_15 , а не співвласнику ОСОБА_6 /т.2 а.с.23/

Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від 01 квітня 2010 року, спадкоємцями майна ОСОБА_15 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , є її донька ОСОБА_20 на 2/3 частки та батько ОСОБА_6 на 1/3 частку, спадщина у вказаних частках складається з: - 3/4 частин житлового будинку з відповідними будівлями та спорудами, номер АДРЕСА_1 , який належав померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частину житлового будинку видано ОСОБА_6 . Свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину житлового будинку видано ОСОБА_20 ./т.1 а.с.155, т.2 а.с.24, 26/

Як вбачається з свідоцтв про народження серії НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , батьками ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 є ОСОБА_22 та ОСОБА_3 . /т.2 а.с.45, 46/

Згідно довідок про реєстрацію місця проживання, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . /т.2 а.с.47, 48/

Згідно витягу про реєстрацію права власності від 14 вересня 2010 року, зареєстровано право приватної власності ОСОБА_6 на 1/4 частку житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 . /т.1 а.с.156, т.2 а.с.25/

18 грудня 2018 року між ТОВ «Клініка Візіобуд-Плюс» та ОСОБА_6 було укладено договір про надання платної медичної послуги, а саме провести процедуру оперативного лікування: факосмусифікація з імплантацією ІОЛ, а пацієнт зобов`язується оплатити її в розмірі, в терміни, та в порядку передбачених цим договором. /т.1 а.с.228-229/

Як вбачається з виписки з амбулаторної карти № 14932 ТОВ «Клініка Візіобуд+», ОСОБА_6 з 18 грудня 2018 року перебував на лікуванні у офтальмологічному відділенні з діагнозом - ускладнена набухаюча катаракта, вторинна факотопічна ПВ (м) глаукома лівого ока. /т.1 а.с.227/

Відповідно до консультативних висновків спеціаліста наданих клінікою сучасної офтальмології ТОВ «Візіобуд+», ОСОБА_6 проходив обстеження та лікування. /т.1 а.с.215, 217-220, 224, 225/

Як вбачається з будинкової книги для прописки громадян, що проживають за адресою: АДРЕСА_1 , складеної 27 січня 1910 року, в даній книзі вказано осіб, які були зареєстровані за даною адресою. /т.2 а.с.8-13/

Відповідно до Договору на право забудови від 15 лютого 1947 року, ОСОБА_24 відведено ділянку під забудову за адресою: АДРЕСА_1 . Також, Інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю від 13 жовтня 1947 року, надано дозвіл на виконання робіт за адресою: АДРЕСА_1 . /т. 2 а.с. 14 -17/

Згідно рішення № 10 виконкому Жовтневої райради депутатів трудящих м. Києва від 07 січня 1955 року, вирішено дозволити РЖУ оформити ОСОБА_25 документи на продаж незакінченого будинковолодіння по АДРЕСА_1 ОСОБА_24 , продовжити ОСОБА_24 термін закінчення забудови по АДРЕСА_1 до 20 листопада 1955 року. /т. 2 а.с. 18/

В судовому засіданні прослуховувався звукозапис судового засідання, який міститься на флеш карті, а саме пояснення ОСОБА_1 при розгляді цивільної справи № 288/1181/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення частки у спільній сумісній власності подружжя. /т. 1 а.с. 245/

Відповідно до довідки про причину смерті № 276 від 01 травня 2021 року, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , причина смерті: хвороба, зумовлена вірусом COVID-19, Ішемічна хвороба серця. /т.2 а.с.50/

Згідно довідки про поховання померлого громадянина на кладовищі в м. Києві від 27 червня 2008 року, ОСОБА_21 28 червня 2008 року на кладовищі «Міське», ділянка № НОМЕР_6 , ряд № НОМЕР_7 , місце № НОМЕР_8 на підставі свідоцтва про смерть, здійснив поховання померлої ОСОБА_15 . /т.2 а.с.52/

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_9 , ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . /т.2 а.с.53/

Згідно довідки (урна) про поховання померлого громадянина на кладовищі в м. Києві від 08 червня 2021 року, ОСОБА_3 08 червня 2021 року на кладовищі «Міське», ділянка № НОМЕР_6 , ряд № НОМЕР_7 , місце № НОМЕР_8 на підставі свідоцтва про смерть, здійснила поховання померлого ОСОБА_6 . /т.2 а.с.54/

Відповідно до Договору -замовлення № 2.153304К на організацію та проведення поховання від 04.05.2021 року, укладеного між замовником ОСОБА_3 та виконавцем ритуальною службою СКП «Київський крематорій», предметом договору є організація та проведення поховання, облаштування місця поховання, надання ритуальних послуг та реалізації предметів ритуальної належності в ритуальній службі СКП «Київський крематорій» померлого ОСОБА_6 , вартість послуг становить 2012 гривень 80 копійок. /т. 2 а.с. 60-62, 201-203/

Як вбачається з договору-замовлення № 25.15209П на організацію та проведення поховання від 08 червня 2021 року, укладеного між ОСОБА_3 та ритуальною службою СКП «Спецкомбінат ПКПО» предметом якого є організація та проведення поховання, облаштування місця поховання, надання ритуальних послуг та реалізація предметів ритуальної належності на кладовищі померлого ОСОБА_6 . /т.2 а.с.63-64/

Відповідно до договору-замовлення на надання ритуальних послуг від 01 травня 2021 року, між ОСОБА_3 та ФОП « ОСОБА_26 » укладено договір предметом якого є надання ритуальних послуг, що не входять до необхідного мінімального переліку окремих видів ритуальних послуг при похованні ОСОБА_6 . /т.2 а.с.65-67/

ОСОБА_1 звернулась до Попільнянського районного суду Житомирської області з позовною заявою до ОСОБА_3 про визначення частки у спільній сумісній власності подружжя, в якому просить встановити право власності ОСОБА_1 на 1/2 частину спільною сумісного майна подружжя, а саме: 1/2 частини земельної ділянки, розташованої с. Строків Строківської сільської ради, площею 0,6556 га для ведення особистого підсобного господарства та обслуговування будинку, згідно Державного акту на право приватної власності на землю від 06 липня 1998 року, та виділити її в натурі, визнавши право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:008:0048, площею 0,2500 га, 1/2 автомобіля «Mitsubishi Pajero» реєстраційний номер НОМЕР_1 від 14 травня 2008 року. /т.2 а.с.69-74/

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 20 липня 2022 року в цивільній справі № 288/1181/21, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення частки у спільній сумісній власності подружжя. /т.2 а.с.75-80/

В матеріалах справи наявні світлини /т.1 а.с.20-24, 42-43/. Проте, суд не бере до уваги дані світлини, оскільки вони не відображають факт спільного проживання позивача з відповідачем, не вказано за який період та при яких обставинах зроблені дані світлини, не зазначено осіб, які там відображені.

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні дав показання про те, що відповідач по справі ОСОБА_3 є його дружиною. З 2012 року він став проживати за адресою: АДРЕСА_1 . До 2019 року він не бачив позивача ОСОБА_1 в даному будинку. ОСОБА_6 проживав з іншою жінкою. Після 2019 року ОСОБА_1 періодично приходила до даного будинку, але спільного господарства з ОСОБА_6 вони не вели. ОСОБА_6 займався підприємницькою діяльністю, встановлював металопластикові вікна, він інколи допомагав йому в роботі. ОСОБА_6 не хворів тяжкими хронічними захворюванням, виглядав здоровою людиною і працював до останнього дня, тобто до квітня 2021 року, аж поки не захворів на Covid, лікувався у лікарні і помер. Йому відомо, що була операція на оці, за рік до його смерті. Про смерть ОСОБА_6 він дізнався з лікарні. За операцію ОСОБА_6 сам сплачував свої кошти. ОСОБА_6 міг себе обслуговувати в побутових питаннях. Проводили ремонт в будинку, але позивач ОСОБА_1 не давала коштів на ремонт будинку. Коли ОСОБА_6 помер, то хоронила його дружина ОСОБА_3 за свої кошти і він допомагав в організації похорон. ОСОБА_1 не давала кошти на похорон.

Свідок ОСОБА_27 в судовому засіданні дав показання про те, що він був знайомий з ОСОБА_6 , який займався підприємницькою діяльністю, ставив металопластикові вікна та займався паливно-мастильними матеріалами. З 2015 року по 2019 рік він навчався в університеті в місті Києві і кожний тиждень був в гостях в сім`ї Ошкало за адресою: АДРЕСА_1 . Він спілкувався з ОСОБА_6 , останній не скаржився на стан здоров`я. Декілька раз бачив в даному будинку позивача ОСОБА_1 . Також йому відомо, що ОСОБА_6 був у шлюбі з ОСОБА_28 , потім вони розлучились і ОСОБА_6 проживав з іншою жінкою. Приблизно за півтора місяці до смерті ОСОБА_6 він був в будинку, спілкувався з ОСОБА_6 , він був працездатний, добре себе почував, фінансових труднощів в нього не було, він міг сам себе забезпечити, оскільки займався підприємницькою діяльністю. ОСОБА_6 помер весною 2021 року, а хто здійснював його поховання, то йому не відомо.

Свідок ОСОБА_29 в судовому засіданні дав показання про те, що він проживає по сусідству з відповідачем ОСОБА_3 , також в цьому будинку по АДРЕСА_1 , проживав до смерті ОСОБА_6 . Він добре знав ОСОБА_6 , який займався підприємницькою діяльністю, встановлював металопластикові вікна, йому допомагав. Він самостійно рухався, не був у безпорадному стані, фінансово він був забезпечений. Також йому відомо, що він робив операцію на оці. Крім того, йому відомо, що він мав будинок в селі Строків, їздив в село по вихідних, сам був за кермом. Він бачив ОСОБА_6 за 10 днів до його смерті, а ІНФОРМАЦІЯ_8 він помер. ОСОБА_1 він рідко бачив за даною адресою по АДРЕСА_1 , може 2-3 рази на місяць, а то й рідше, він бачив її на вулиці, в будинку не бачив, оскільки в двір не заходив. На похороні ОСОБА_6 він не був і йому не відомо, хто здійснював поховання. Також він повідомив, що 05.08.2023 року телефонувала дочка позивачки - ОСОБА_30 до його матері і просила, щоб він не ходив на суд по даній справі.

Свідок ОСОБА_31 в судовому засіданні дала показання про те, що вона з 2002 року знайома з сім`єю ОСОБА_8 . Вона прийшла працювати в комунальне господарство і познайомилась з ОСОБА_28 та ОСОБА_32 і вони дружили сім`ями. Вона працювала у ЖЕКу до 2015 року і їй відомо, що ОСОБА_6 пішов в 2011 році до іншої жінки, а в 2014 році в них налагодились стосунки з ОСОБА_28 , вони їздили на дачу в село Строків Житомирської області, відпочивали разом. В 2016 році вона з чоловіком виїхали з Києва, але продовжували спілкуватись з сім`єю ОСОБА_8 по телефону, на свята вона з чоловіком приїжджали до Києва, заходи в гості до родини ОСОБА_8 . Вони проживали за адресою: вулиця Постова, місто Київ, до дня смерті ОСОБА_6 разом, як чоловік та дружина, вели спільне господарство, сімейний бюджет у них був спільний. Також їй відомо, що ОСОБА_6 робив операцію на очах. З 2011 року по 2014 рік ОСОБА_6 проживав з іншою жінкою, а з 2002 року по 2011 рік і з 2014 року по день смерті ОСОБА_6 вони проживали разом. В 2014 році їй зателефонувала ОСОБА_1 і повідомила її, що ОСОБА_6 хоче вернутись до неї. Вона також неодноразово з сім`єю ОСОБА_8 їздила на дачу в с. Строків Попільнянського району Житомирської області на відпочинок, останній раз була на дачі в 2020 році. Останній раз вона була в гостях в місті Києві по АДРЕСА_1 на Різдво в 2021 році розмовляла з ОСОБА_6 , він говорив, що здоров`я вже не те, але він не потребував сторонньої допомоги, хворобливого стану не було. Про смерть ОСОБА_6 повідомила дочка ОСОБА_33 - ОСОБА_30 , це була п`ятниця , і вона з чоловіком у вівторок приїхали на похорон, дали гроші ОСОБА_34 , але вона віддала ОСОБА_35 .

Свідок ОСОБА_36 в судовому засіданні дав показання про те, що наприкінці 2002 року він познайомився з подружжям ОСОБА_8 , оскільки його дружина працювала з ОСОБА_28 в ЖЕКу м. Києва, а ОСОБА_37 займався підприємницькою діяльністю, ставив металопластикові вікна. Він з дружиною неодноразово їздили до них в гості, а вони приїжджали до них, також їздили відпочивати на дачу в с. Строків Попільнянського району Житомирської області. ОСОБА_6 перебував у шлюбі з ОСОБА_28 до 2011 року, а з 2011 року ОСОБА_6 проживав з іншою жінкою - ОСОБА_38 . ОСОБА_6 з іншою жінкою проживав недовго, років два, а після цього знову став проживати з ОСОБА_28 . В 2014 році він з дружиною на Різдво прийшли до них в гості, то вони проживали вже разом і до смерті ОСОБА_6 . Вони проживали однією сім`єю, як чоловік та дружина, вели спільне господарство, у них був спільний сімейний бюджет. В селі Строків Попільнянського району вони купили старий будинок і його перебудовували разом та він з дружиною також неодноразово їздили в село і відпочивали там разом. Також йому відомо, що ОСОБА_6 робив операції на очах. Вони постійно проживали в АДРЕСА_1 , а на вихідні їздили в село Строків. З 2016 року він з дружиною проживають в селищі Городище Черкаської області, але часто приїжджають в м. Київ. У ОСОБА_6 був легковий автомобіль і він сам їздив на ньому. ОСОБА_6 немічним не був, він не потребував сторонньої допомоги, він був позитивною, врівноваженою людиною. В 2021 році на Різдво він з дружиною були в сім`ї ОСОБА_8 , а 26 лютого 2021 року були на день народженні ОСОБА_33 в АДРЕСА_1 . ОСОБА_6 почував себе добре. Про смерть ОСОБА_6 він дізнався від дочки ОСОБА_33 - ОСОБА_39 . Це було перед ОСОБА_40 і він з дружиною їздили на його похорон.

Свідок ОСОБА_41 в судовому засіданні дала показання про те, що вона проживає у селі Строків Попільнянського району Житомирської області і недалеко від її будинку ОСОБА_6 купив старий будинок. Пізніше він разом з ОСОБА_28 побудували новий будинок. З 2014 року по 2021 рік ОСОБА_6 разом з ОСОБА_28 постійно на вихідних приїжджали до даного будинку, працювали разом по господарству, садили та збирали врожай на городі, а в 2021 році онука поміняла замки на будинку і ОСОБА_42 не має права туди заходити. Між ними були дуже добрі відносини, вони були як чоловік і дружина, все разом робили по господарству, ремонт робили в будинку, здійснювали покупки. Останній раз вона бачила ОСОБА_6 в селі в березні 2021 року, він був в прекрасному стані, а пізніше дізналася, що він перед ОСОБА_40 помер. Також їй відомо, що він робив операцію на очах. ОСОБА_6 приїжджав автомобілем в село, сам був за кермом. Також їй відомо, що з 2011 року по 2014 рік ОСОБА_6 не проживав з ОСОБА_28 , а приїжджав з іншою жінкою і в цей період вони не спілкувались, а з 2014 року знову приїжджала ОСОБА_42 і вони знову почали спілкуватись, вони говорили, що примирились і проживають разом. ОСОБА_6 не був в безпорадному стані, стан здоров`я у нього був хороший, вони разом працювали на присадибній земельній ділянці, все разом робили по господарству.

Свідок ОСОБА_43 в судовому засіданні дала показання про те, що позивач ОСОБА_1 є її матір`ю та їй відомо, що з 1991 року до 2011 року ОСОБА_6 проживав з її матір`ю як сім`я, в 2011 році вони розлучились, а з кінці вересня 2014 року стали знову проживати разом. ОСОБА_6 був приватним підприємцем, у нього була фірма, він займався встановленням металопластикових вікон. Вона працювала бухгалтером в даній фірмі. ОСОБА_6 в 2008 році склав повноваження директора даної фірми, але залишився засновником. До 2008 року фірма була як джерело доходів, в 2018, 2019 роках вже стала стихати робота. З 2014 року ОСОБА_6 проживав з її мамою як чоловік та дружина, в них були подружні відносини, все робили разом, був спільний бюджет, мати виконувала обов`язки дружини, прибирала, готувала їсти, мати працює в ЖЕКу, а з 2014 року отримує ще й пенсію, тому в її матері доходи непогані, 12000 гривень заробітна плата та 7000 гривень пенсія. В 2018 році ОСОБА_6 робив операцію на очах. В селі Строкові Попільнянського району Житомирської області ОСОБА_6 придбав старий будинок, вони його з матір`ю перебудували, їздили кожні вихідні в село, працювали біля будинку, садили на присадибній земельній ділянці, збирали урожай. В квітні 2021 року ОСОБА_6 захворів на Covid, лежав в лікарні на лікуванні з 14 по 30 квітня 2021 року, мати кожний день ходила, відвідувала його, а 30 квітня він помер. Після смерті ОСОБА_6 , ОСОБА_3 змінила замки як в будинку по АДРЕСА_1 так і в селі Строкові, викинула материні речі і не допускає до будинків. Вони з даного приводу викликали поліцію. На даний час між її матір`ю та ОСОБА_3 склались неприязні відносини. Зараз мати проживає у м. Києві на вулиці Дністровській. ОСОБА_6 керував своїм автомобілем до березня 2021 року, він сам міг за собою доглядати, сторонньої допомоги не потребував, а коли захворів на Covid, то потребував допомоги.

Свідок ОСОБА_44 в судовому засіданні дав показання про те, що він дружить з онуком позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_45 і на початку 2014 року всі разом їздили на дачу Павлових в село Строків Попільнянського району Житомирської області відпочивати. З ОСОБА_6 був знайомий, спілкувався з ним. Між ОСОБА_6 та ОСОБА_28 були хороші відносини, як подружжя. Вони займались господарством, чистили озеро. Також йому відомо, що ОСОБА_6 робив операцію на очах. ОСОБА_6 почувався не дуже добре, але ходив, сторонньої допомоги не потребував. В 2021 році ОСОБА_6 помер від Covid. Після його смерті ОСОБА_3 змінила замки і не допускає до будинку. Також йому відомо, що у ОСОБА_6 була своя фірма, він займався металопластиковими вікнами. Він проживав з ОСОБА_28 та онукою ОСОБА_3 . Він разів 5 чи 6 був в будинку по АДРЕСА_1 . В сім`ї ОСОБА_8 був автомобіль, ОСОБА_6 керував даним автомобілем.

Свідок ОСОБА_46 в судовому засіданні дав показання про те, що він проживає в селі Строків Попільнянського району Житомирської області і знає сім`ю ОСОБА_8 з 1990 року. Вони купили стару хату в селі, перебудували її, вони дружили сім`ями. Їхня онука ОСОБА_47 , відповідач по справі, дружила з його дочкою, на море разом їздили. В селі завидували на них, що порядні люди, по господарству порядок, разом працювали на городі, все робили разом. Пізніше ОСОБА_6 робив операцію на очах. Він в місті Києві в будинку по АДРЕСА_1 був в них в гостях. Йому не було відомо, що ОСОБА_6 розлучився з ОСОБА_28 , ОСОБА_6 став рідше приїжджати в село. ОСОБА_6 з ОСОБА_28 проживали як чоловік та дружина, разом приїжджали на дачу в село, все разом робили. Також йому відомо, що ОСОБА_6 займався бізнесом, ставив металопластикові вікна. ОСОБА_6 не потребував сторонньої допомоги, обходив себе сам, його ніхто не утримував, він та ОСОБА_42 працювали, заробляли гроші. ОСОБА_6 останній раз бачив перед лікарнею, а пізніше дізнався, що він помер.

Свідок ОСОБА_48 в судовому засіданні дав показання про те, що позивач по справі ОСОБА_1 є бабою його друга ОСОБА_49 . В 2014 році в селі Строків Житомирської області він познайомився з ОСОБА_6 , йому ОСОБА_50 розповідав, що ОСОБА_42 з ним примирились. Вони їздили в село на дачу, допомагали ОСОБА_6 та ОСОБА_34 по господарству. В них були відносини як чоловіка та дружини, вони нормально між собою спілкувались. Також йому розповідав ОСОБА_50 , що ОСОБА_6 робив операцію на очах. Стан здоров`я в ОСОБА_6 був добрий, він не потребував сторонньої допомоги, останній раз спілкувався з ОСОБА_6 в 2019 році, він нормально себе почував. Коли помер ОСОБА_6 , йому не відомо.

Свідок ОСОБА_51 в судовому засіданні дав показання про те, що він знайомий з ОСОБА_45 , який є внуком позивача ОСОБА_1 . З 2015 року їздили на дачу з хлопцями в село Строків Житомирської області на запрошення ОСОБА_49 . Вони допомагали по господарству ОСОБА_6 та ОСОБА_34 , відпочивали там. ОСОБА_6 та ОСОБА_1 жили як подружжя. В ОСОБА_6 не було проблем із здоров`ям, він добре почувався. Останній раз бачив ОСОБА_6 весною 2021 року, він почував себе добре, ходив сам, не потребував сторонньої допомоги, перебував за кермом автомобіля.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Позивач звернулася до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, зміну черговість одержання права на спадкування майна та визнання за нею права на спадкування за законом разом із спадкоємцем першої черги з тих підстав, що вона проживала з ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з весни 2014 року до його смерті, вони вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки подружжя, а також вона має право на спадкування по закону нарівні з спадкоємцем першої черги, так як протягом тривалого часу саме вона лікувала та матеріально забезпечувала спадкодавця.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно із частиною другою статті 315 ЦПК України у судовому порядку може бути встановлений такий факт, якщо від цього залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем позивач пов`язує з можливістю спадкування за законом майна померлого.

Стаття 3 СК України визначає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99).

Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц вказано, що згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99, до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Таким чином, обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.

У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).

Суд зазначає, що на підтвердження своїх доводів позивач надала до суду письмові докази, зокрема: виписку по особовому рахунку ОСОБА_1 з 01.01.2014 року по 31.05.2021 року, рахунок ТОВ «Медична лабораторія» на суму 1860,00 гривень, чеки, відповідь Солом`янського управління поліції, акт від 21.06.2021 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, консультативні висновки клініки сучасної офтальмології ТОВ «Візіобуд+» відносно ОСОБА_6 , архівну довідку від 28.09.2000 року відносно ОСОБА_12 , які не підтверджують того, що вона повністю матеріально забезпечувала ОСОБА_6 , доглядала його та повністю взяла на себе домашній побут, тому що він був безпорадною людиною, отже і не підтверджує факту спільного проживання однією сім`єю.

Спільне проживання та ведення спільного господарства може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо).

Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, і предметом доказування у таких справах є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.

На переконання суду, лише покази свідків не можуть бути достатніми доказами для встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, оскільки наявність такого факту та його період мають підтверджуватись і іншими засобами доказування, адже покази кожного свідка є суб`єктивним сприйняттям кожною особою власного розуміння сім`ї та подружжя, до того ж в даному випадку свідки сторони відповідача ОСОБА_3 дали суду покази протилежні показам свідків сторони позивача ОСОБА_1 .

Показання свідків носять загальний характер і не містять посилання на конкретні факти та обставини, які б давали суду можливість дійти висновку про наявність підстав, які входять до предмету доказування у подібних правовідносинах.

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання однією сім`єю, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

Показаннями свідків за відсутності інших належних доказів не може бути встановлений факт постійного проживання позивача однією сім`єю позивача із ОСОБА_6 в період з 2014 року по 30 квітня 2021 року на момент відкриття спадщини.

Схожі за змістом висновки містяться у постановах Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року в справі № 221/4624/20 (провадження № 61-13965св21), від 12 грудня 2019 року в справі № 466/3769/16 та від 16 вересня 2024 року в справі № 759/3572/22 (провадження № 61-7865св24).

Інші належні письмові докази, які б підтверджували доводи позивача, зокрема щодо спільного побуту та наявності взаємних прав та обов`язків у неї з ОСОБА_6 , у матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, установивши, що відносини ОСОБА_1 та ОСОБА_6 не носили характеру сімейних та не були пов`язані зі спільним веденням господарства, бюджету, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні цієї частини позовних вимог.

Стосовно вимог позивача про зміну черговості права на спадкування суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до статті, 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово.

Спадкування за законом здійснюється у наступній черговості (при цьому кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків зміни черговості одержання права на спадкування, встановлених статтею 1259 ЦК України): - перша черга: діти спадкодавця (у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті), той з подружжя, який його пережив, та батьки; - друга черга: рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері; - третя черга: рідні дядько та тітка спадкодавця; - четверта черга: особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини; - п`ята черга: інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення, та утриманці спадкодавця (неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування).

Системне тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дає змогу стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції, як «одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) та «зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом». «Одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) стосується другої - п`ятої черг і пов`язується із такими юридичними фактами, як відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини.

На «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом» в межах певної черги впливають такі юридичні факти, як зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом стосується першої - п`ятої черги.

Відповідно до статті 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України.

Відповідно до частини другої статті 1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

За змістом наведеної норми при вирішенні питання про зміну черговості спадкування позивач повинен довести факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу та перебування спадкодавця у безпорадному стані, тобто стані, обумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 01.03.2021 року, по справі № 233/599/18 прийшов до такого висновку, що право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність таких юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти зазначених обставин (постанови Верховного Суду від 18 лютого 2019 року у справі № 569/18047/17-ц (провадження № 61-40302св18), від 26 вересня 2019 року у справі № 521/6358/17 (провадження № 61-11757св19), від 09 жовтня 2019 року у справі № 552/8452/17 (провадження №61-48561св18), від 27 травня 2020 року у справі № 755/8930/18 (провадження № 61-14692св18), від 01 червня 2020 року у справі № 431/5445/19 (провадження № 61-6789св20), від 18 червня 2020 року у справі № 565/1046/16-ц (провадження № 61-35423св18), від 27 серпня 2020 року у справі № 266/2391/16 (провадження № 61-1300св20), від 17 вересня 2020 року у справі № 755/14155/16-ц (провадження № 61-23350св19), від 02 грудня 2020 року у справі № 592/1045/18-ц (провадження № 61-820св20), від 01 березня 2021 року у справі № 233/5990/18 (провадження № 61-19232св19), від 17 березня 2021 року у справі № 200/12980/14 (провадження № 61-14159св19), від 22 квітня 2021 року у справі № 331/6453/18 (провадження № 61-380св21).

Допитані в судовому засіданні свідки зі сторони позивача, також і відповідача, вказали, що ОСОБА_6 міг самостійно забезпечувати свої життєві потреби, що він не перебував у безпорадному стані та не потребував стороннього догляду, допомоги і піклування.

Отже, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б у своїй сукупності надали змогу дійти висновку про перебування ОСОБА_6 у безпорадному стані.

Крім цього, позивач не довела того, що ОСОБА_6 не міг самостійно забезпечити свої життєві потреби, потребував стороннього догляду, допомоги, піклування.

Вирішуючи спір в частині позовних вимог щодо зміни черговості спадкування за законом, встановивши фактичні обставини справи, надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні цих позовних вимог, оскільки позивачем не доведено наявність підстав, передбачених частиною другою статті 1259 ЦК України.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою, другою статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів.

Таким чином, суд дослідив всі наявні у справі докази у їх сукупності та співставленні, надав їм належну оцінку, правильно визначив характер спірних правовідносин і норми права, які підлягали застосуванню до цих правовідносин, і дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Представник відповідача надав заяву, в якій просить здійснити розподіл судових витрат та зобов`язати позивача відшкодувати відповідачу судові витрати, пов`язані з правничою допомогою, на загальну суму 92000,00 гривень. /т. 2 а.с. 221-248/.

В судовому засіданні 18 листопада 2024 року представник відповідача уточнив розмір витрат на професійну правничу допомогу та просить стягнути 100000,00 гривень, на що додав відповідні докази /т. 3 а.с. 19-20/.

Пунктом 2 частини другої статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Пунктом 1, 2 частини другої статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (частина третя статті 137 ЦПК України)

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 8 статті 141 ЦПК України).

02 серпня 2023 року між адвокатом Штіфоновим Павлом Сергійовичем надалі-адвокат та ОСОБА_3 надалі - клієнт укладено Договір про надання правничої (правової) допомоги, згідно якого предметом договору є надання адвокатом клієнту правову допомогу щодо захисту і представництва прав та інтересів клієнта у будь-яких органах, установах та організаціях під час судового розгляду цивільної справи № 760/20352/21. /т. 2 а.с. 223-224/

Також укладено Додаткові угоди № 1 від 02 серпня 2023 року та № 2 від 05 лютого 2024 року до Договору про надання правничої (правової) допомоги від 02.08.2023 року, згідно яких клієнт сплачує адвокату гонорар за ознайомлення з матеріалами справи № 760/20352/21 в суді - 4000 гривень, за підготовку відзиву на позовну заяву - 8000 гривень, за відвідування суду для участі у судовому засіданні, участь у судовому засіданні - 4000 гривень та відвідування Попільнянського районного суду Житомирської області для участі у судовому засіданні у справі № 760/20352/21, участь у судовому засіданні -8000 гривень. /т. 2 а.с. 225, 226/

Як вбачається з Актів приймання - передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 04 серпня 2023 року, від 02 жовтня 2023 року, від 23 січня 2024 року, від 22 травня 2024 року, від 24 червня 2024 року, від 12 липня 2024 року, від 18 вересня 2024 року, від 26 вересня 2024 року, від 15 жовтня 2024 року, від 24 жовтня 2024 року, від 04 листопада 2024 року, від 18 листопада 2024 року, замовник ОСОБА_3 та виконавець Штіфонов П.С. підтверджують, що фактично виконані наступні роботи (надано правничу (правову) допомогу) згідно Договору про надання правничої (правової) допомоги від 02.08.2023 року, загальна вартість виконаних робіт (наданих послуг): за актом від 04.08.2023 року складає 8000,00 гривень; за актом від 02.10.2023 року складає 4000,00 гривень; за актом від 23.01.2024 року складає 4000,00 гривень; за актом від 22.05.2024 року складає 8000,00 гривень; за актом від 24.06.2024 року складає 12000,00 гривень; за актом від 12.07.2024 року складає 16000,00 гривень; за актом від 18.09.2024 року складає 8000,00 гривень; за актом від 26.09.2024 року складає 8000,00 гривень; за актом від 15.10.2024 року складає 8000,00 гривень; за актом від 24.10.2024 року складає 8000,00 гривень; за актом від 04.11.2024 року складає 8000,00 гривень; за актом від 18.11.2024 року складає 8000,00 гривень. Вартість наданих послуг повністю сплачена замовником виконавцю в момент підписання цих актів. /т. 2 а.с. 227-248, т. 3 а.с. 19-20/

Вказане також підтверджується Звітами про правничу (правову) допомогу, надану адвокатом Штіфоновим П.С. ОСОБА_3 за Договором про надання правничої (правової) допомоги від 02.08.2023 року. /т. 2 а.с.227, 229, 231, 233, 235, 237, 239, 241, 243, 245, 247, т. 3 а.с. 19/

На підставі вищевикладеного, витрати на професійну правничу допомогу, здійснені відповідачем є документально підтвердженими та пов`язаними з розглядом справи, оскільки в задоволенні позову відмовлено, а тому покладення на позивача судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката є обґрунтованим.

Позивач та її представник в судовому засіданні заявили клопотання про відмову у задоволенні у витрат на професійну правничу допомогу, оскільки вони є неспівмірними із складністю даної цивільної справи та обсягом фактично виконаних робіт.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» v. Ukraine» («Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України) від 23 січня 2014 року в § 268 зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим, вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Частиною четвертою, п`ятою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

В постанові Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 визначено, що суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Позивач та її представник в судовому засіданні скористалися своїм правом та заявили клопотання про відмову у стягненні витрат на професійну правничу допомогу.

Щодо співмірності витрат на правову допомогу, суд враховує позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 01 вересня 2020 року в справі № 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову, а тому враховуючи критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката та конкретні обставини справи, зокрема ціну позову, тривалість судових засідань, час витрачений адвокатом на участь в судових засіданнях і заявлених ним клопотань, складність справи та враховуючи заявлене позивачем клопотання про відмову у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, суд з огляду на розумну необхідність судових витрат, обмежує їх розмір з 100000,00 гривень до 20000,00 гривень.

Таким чином, щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до висновку, що з позивача належить стягнути на користь відповідача дані витрати у розмірі 20000,00 гривень.

Не підлягають, відповідно до статті 141 ЦПК України, до подальшого розподілу понесені позивачем судові витрати, а саме: судовий збір, оскільки в задоволенні позову відмовлено.

Керуючись статтями 3, 74 СК України; статтями 1217, 1258, 1259, 1261, 1264, 1266 ЦК України; статтями 4, 5, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 89, 133, 137, 141, 212, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Єдігаров Ельвір Михайлович про встановлення факту проживання однією сім`єю та зміну черговості одержання права на спадкування - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_10 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП: НОМЕР_11 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , судові витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката в розмірі 20000,00 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду М. І. Рудник