Справа №731/589/24
Провадження №2/731/201/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

20 листопада 2024 року смт Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області в складі:

судді Савенка А.І.,

за участю секретаря Тарасенко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №1 Варвинського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

17 вересня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, пред`явленим до відповідача ОСОБА_2 , з вимогою щодо стягнення з нього аліментів на утримання спільної доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 40% від усіх видів доходу платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову, до настання повноліття дитиною.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що від шлюбних відносин з відповідачем ОСОБА_2 народилася спільна донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Так як сімейне життя з відповідачем не склалося, вони припинили проживати разом. Після чого, відповідач припинив надавати матеріальну та фінансову допомогу на утримання дитини, не бере участі у її вихованні. Нині донька проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Оскільки дитині присвоєно статус інвалідності, вона, окрім нормального харчування, одягу та лікування, потребує додаткових витрат, які вона сама в повній мірі забезпечити не у змозі.

У свою чергу, відповідач є здоровим та працездатним. У його власності перебувають житловий будинок та транспортний засіб. У зв`язку з цим, відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини.

Таким чином, зважаючи на те, що на момент звернення до суду з цим позовом між сторонами не досягнуто згоди, щодо виконання відповідачем свого обов`язку по утриманню дитини, позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти в примусовому порядку.

Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 28 жовтня 2024 року провадження у справі відкрито та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 28 жовтня 2024 року, яке у подальшому з підстав першої неявки відповідача було відкладено на 20 листопада 2024 року.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. 28 жовтня 2024 року звернулася до суду із заявою щодо здійснення розгляду даної справи без її участі, позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні (а.с. 19).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 26). Про причини неявки суду не повідомив, будь-ких клопотань або відзиву не подавав.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України проводить заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з 20 вересня 2023 року сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 6).

Від шлюбних стосунків подружжя мають одну спільну дитину доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить відповідна копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 3).

Відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_3 ОСОБА_3 , 2021 року народження, присвоєно статус дитини з інвалідністю, у зв`язку з цим, ОСОБА_1 , як законному представнику у період 27 вересня 2023 року по 05 квітня 2027 року було встановлено державну соціальну допомогу.

Як вбачається з довідки №16-25/200, виданої 16 вересня 2024 року Гнідинцівським старостинським округом Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області (а.с. 7), ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні.

Суд зважає, що факт перебування на утриманні позивачем доньки ОСОБА_3 відповідачем у межах вказаної цивільної справи не спростований, оскільки будь-яких заперечень з його сторони не надходило.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина.

Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

У зв`язку з цим, суд констатує обов`язок відповідача ОСОБА_2 щодо його участі у матеріальному забезпеченні доньки.

Суд бере до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

При цьому, суд зобов`язаний враховувати фактичну рівність батьків, зважаючи на обставини справи та встановивши для обох батьків дійсно рівні обов`язки з утримання дитини.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Проаналізувавши всі обставини справи у їх сукупності та взаємозв`язку, беручи до уваги факт визнання в повному обсязі відповідачем заявлених до нього вимог, враховуючи стан здоров`я дитини, наявності у неї інвалідності, та платника аліментів, оскільки інформація про інвалідність чи тяжкі хронічні захворювання у нього відсутня, їх матеріальний стан, який не є скрутним, що не спростовано матеріалами справи, беручи до уваги рівний обов`язок батьків щодо утримання дітей до досягнення ними повноліття, суд приходить до висновку щодо необхідності стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 40% з усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розмір якого буде достатнім для забезпечення його гармонійного розвитку та належного утримання до досягнення ним повноліття.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають повному задоволенню.

Оскільки згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору, який у даній категорії справ складає - 1 211, 20 грн, то відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача та стягується з нього в дохід держави.

Разом з тим, суд зважаючи на факт визнання відповідачем пред`явлених до нього позовний вимог, та керуючись ч. 1 ст. 142 ЦПК України приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь держави 50% розміру судового збору

На підставі наведеного, керуючись ст. 141, 247, 259, 260, 263-265, 280, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_4 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; фактична адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_5 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ) аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 40% (сорока відсотків) з усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 вересня 2024 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судові витрати в сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) 20 копійок.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу аліментів за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20 (двадцяти) днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.І.Савенко