Справа № 141/342/24
Провадження № 22-ц/801/2323/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Климчук С. В.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 рокуСправа № 141/342/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Матківської М.В., Медвецького С.К.,

за участю секретаря судового засідання Пантелеймонової А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №141/342/24 запозовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2 адвоката Куцого Костянтина Сергійовича на рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 24 вересня 2024 року,яке ухвалив суддя Климчук С.В. в Оратівському районному суді Вінницької області, повний текст складено 30 вересня 2024 року,

в с т а н о в и в:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, мотивуючи позовні вимоги тим, що рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 07 травня 2021 року (справа № 148/433/20) стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону, у розмірі 2000 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 12 березня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Малолітня донька продовжує проживати разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Разом з тим, у зв`язку із швидкими темпами цін позивачу, яка не працює, соціальних виплат/допомог не отримує, важко утримувати дитину. Значний обсяг обов`язків, пов`язаних з вихованням доньки, ставить позивача у нерівні умови з відповідачем. Донька ОСОБА_3 підростає та потребує більших витрат, а попередньо визначений судом розмір аліментів, що стягується з відповідача, на даний час є недостатнім, не забезпечує належний життєвий рівень фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток доньки, тому виникла потреба в їх збільшенні.

Відповідач перебуває на військовій службі, має дохід, а тому позивач вважає, що для забезпечення потреб дитини доцільним є збільшення розміру аліментів шляхом стягнення з відповідача аліментів у розмірі частки від усіх його доходів, що складатиме лише 25 % від його доходів та не вплине на погіршення матеріального становища відповідача.

Таким чином, ОСОБА_1 просила суд змінити спосіб стягуваних з відповідача аліментів, присуджених рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 07 травня 2020 року (справа № 148/433/20) з твердої грошової суми у розмірі 2000 грн на частку всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 24 вересня 2024 року позов задоволено частково.

Змінено спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на підставі рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 07 травня 2020 року (по справі № 148/433/20).

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення за рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 07 травня 2020 року (справа № 148/433/20) припинено з дня набрання законної сили цим рішенням суду.

Вирішено питання щодо стягнення судового збору.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає, що хоча суд першої інстанції дійшов правильних висновків в частині зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від доходу відповідача, проте рішення суду підлягає зміні через невідповідність висновків суду обставинам справи в частині розміру такої частки від доходу платника аліментів, яка підлягає сплаті. Просила рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 24 вересня 2024 року змінити в частині розміру стягнення аліментів, а саме на частки від всіх видів доходу платника аліментів, а в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що встановлений судом першої інстанції розмір аліментів не відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення без доведення значного погіршення матеріального становища платника аліментів, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та суперечить її інтересам.

Крім того, апеляційну скаргу на рішення суду подав представник ОСОБА_2 адвокат Куций К.С., оскільки вважає його незаконним та необґрунтованим. Просив рішення суду в частині визначення розміру аліментів скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки в розмірі 1/8 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції прийшов до хибного висновку щодо можливості стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_4 в саме розмірі 1/6 частки всіх доходів, судом не було враховано, що на його утриманні перебувають інші неповнолітні діти, а також те, що його дружина ОСОБА_5 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку.

Відзиви на апеляційні скарги не надходили.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення за таких підстав.

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 12 вересня 2018 року Вінницьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 25 березня 2020 року (справа №128/3373/19) шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Згідно з рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 07 травня 2020 року (справа № 148/433/20) та виконавчого листа Тульчинського районного суду Вінницької області, вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн щомісячно, починаючи з 12 березня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття.

Згідно витягу № 185/08.01.10 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (з 30 жовтня 2020 року по теперішній час), ОСОБА_1 .

Відповідно до відомостей з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України (індивідуальні відомості про застраховану особу), заробіток (дохід) ОСОБА_1 для нарахування пенсії у 2018 році становив 41090,22 грн, у 2019 році становив 50076,00 грн, у 2020 році становив 57784,00 грн, у 2021 році становив 49800,00 грн, у 2022 році становив 2707,13 грн, у 2023 році становив 19439,06 грн.

Також згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 11 червня 2024 року, інформація щодо джерел/сум нарахованого (виплаченого) доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з 1 кварталу 2024 року по 1 квартал 2024 року відносно ОСОБА_1 в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків відсутня.

З інформації № 119 від 11 червня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 не перебуває на обліку та не отримує ніяких видів допомог згідно чинного законодавства.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , 12 грудня 2021 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому району Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , актовий запис № 513. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_6 ».

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 06 вересня 2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , в графі «батько» зазначено ОСОБА_2 , в графі «мати» зазначено ОСОБА_5 .

Згідно з довідки №435/01.15/24 про склад сім`ї або зареєстрованих у будинку/приміщенні, виданої 18 липня 2024 року відділом охорони здоров`я та соціального захисту населення Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області, до складу сім`ї за адресою АДРЕСА_2 , входять ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (заявник), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (дружина), ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (падчерка), ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (син).

З довідки, виданої ФОП ОСОБА_9 23 липня 2024 року за № 1 вбачається, що ОСОБА_5 оформлено комірником з 08 червня 2021 року, і станом на 23 липня 2024 року перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 387414101, сформованого 18 липня 2024 року, за результатами пошуку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформації про права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження ОСОБА_2 встановлено відсутність у реєстрах інформації відносно вказаної особи.

Згідно довідки № 1768/РВЗ, виданої 21 липня 2024 року військовою частиною НОМЕР_4 , старший солдат ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 .

З відповіді за запит № 0232-2024-0002677 від 07 серпня 2024 року щодо отримання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з 1 кварталу 2023 року по 1 квартал 2024 року, вбачається, що за вказаний період ОСОБА_2 отримав дохід від СВК «Поділля» у загальному розмірі 48874,89 грн (код та назва доходу 106 (надання земельної частки (паю) в лізинг, оренду або суборенду)), а також отримав дохід від ОСОБА_10 у розмірі 115000 грн (код та назва доходу 104 (продаж нерухомого майна)). Також ОСОБА_2 за період з 1 кварталу 2023 року по 1 квартал 2024 року, отримав дохід від військової частини НОМЕР_4 у загальному розмірі 962842,31 грн (код та назва доходу 185 (виплати військовослужбовцям)).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 вказала розмір аліментів стягнутий за рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 07 травня 2020 року (справа № 148/433/20) є недостатнім для утримання малолітньої дитини, тому вважає за доцільне змінити спосіб стягнення аліментів, присуджених до стягнення з твердої грошової суми на частку від доходу відповідача.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 не заперечує щодо зміни способу стягнення аліментів на утримання доньки, проте заперечує проти визначеного розміру позивачем.

Отже, враховуючи, що розмір аліментів має бути необхідним для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини, а відповідач є працездатного віку, на даний час перебуває на військовій службі, отримує щомісячний дохід, наявність у нього малолітньої дитини 2022 року народження та дружини, яка перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також часткове визнання позову відповідачем, суд першої інстанції прийшов до висновку про зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми в розмірі 2000 грн на 1/6 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

За змістом наведеної норми суд визначає аліменти у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором за заявою одержувача аліментів, і водночас змінює спосіб стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів.

При цьому, закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, - визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин.

Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184,192 СК України.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин 1-2 статті 27 вказаної Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ст. ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції, оцінивши докази по справі в їх сукупності, правильно констатував, що встановлений розмір аліментів є недостатнім і не забезпечує право дитини на належний рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. При цьому, позивачка як одержувачка аліментів має право змінити спосіб їх стягнення, визначивши його у частці від заробітку.

Отже, з урахуванням всіх обставин справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що зміна способу стягнення аліментів і визначення їх розміру - 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, повністю відповідає найкращим інтересам дитини.

При визначенні розміру аліментів - 1/6 частини з усіх видів доходу відповідача, апеляційним судом враховуються докази матеріального стану відповідача, які наявні у матеріалах справи, відсутність доказів зі сторони позивача на обґрунтування необхідності стягнення з відповідача аліментів у розмірі саме 1/4 частини від заробітку відповідача а також рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей, тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є безпідставними.

Таким чином, визначений розмір аліментів - 1/6 частини з усіх видів доходу відповідача є справедливим, таким що відповідає вимогам чинного законодавства, забезпечує захист прав дітей та забезпечує рівність обов`язку батьків матеріально утримувати таких.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_2 адвоката Куцого К.С.в тій частині, що судом першої інстанції не було досліджено питання зміни сімейного стану відповідача, наявність у нього малолітньої дитини 2022 року народження та дружини, яка перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, оскільки задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, суд першої інстанції належним чином дослідив сімейний стан відповідача.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції дотримавшись норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстави для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданих апеляційних скарг, виходячи з меж їх доводів, відсутні. Враховуючи викладене, оскаржуване рішення слід залишити без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

ЄСПЛ вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», пункт 32).

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2 адвоката Куцого Костянтина Сергійовича залишити без задоволення.

Рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 24 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 20 листопада 2024 року.

Головуючий Сопрун В.В.

Судді Матківська М.В.

Медвецький С.К.