КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 752/1585/24 Головуючий у суді І інстанції: Ольшевська І.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Кулікової С.В., Олійника В.І., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою адвоката Жураковського Сергія Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 12 червня 2024 року про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

05 червня 2024 року до Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання від відповідача ОСОБА_2 про зупинення провадження.

Клопотання обгрунтоване тим, що відповідач з 20.02.2023 року перебуває у складі Збройних Сил України, а саме проходить військову службу в роті охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 , на посаді командира відділення охорони взводу охорони, що підтверджується довідкою та витягом з наказу.

Посилався на те, що відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено військовий стан, який у відповідності до Указу Президента України діє і станом на день подання клопотання у відповідності до Указу Президента України № 271/2024 від 06.05.2024 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 08.05.2024 року № 3684-ІХ.

Вказував, що даним Указом, постановлено військовому командуванню разом з військовими адміністраціями, органами виконавчої влади, правоохоронними органами та за участю органів місцевого самоврядування запроваджувати і здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи правового режиму воєнного стану, реалізовувати повноваження, необхідні для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальної цілісності.

Тому відповідач вважав, що з 24.02.2022 року всі військові підрозділи, зокрема органи військового управління, яким є ІНФОРМАЦІЯ_2 , та відповідно рота охорони, переведені на воєнний стан, в складі якої відповідач, зокрема здійснює заходи правового режиму воєнного стану.

З урахуванням викладеного, відповідач просив суд зупинити провадження у справі № 752/1585/24 у зв`язку із перебуванням відповідача ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України, до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 12 червня 2024 року клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі задоволено. Зупинено провадження у справі №752/1585/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики до припинення перебування ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України, тобто до закінчення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі.

Не погодившись із вказаною ухвалою, адвокат Жураковський С.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Позивач категорично не погоджується з оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції вважає її помилковою, такою, що постановлена з порушення норм процесуального права, та такою, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі. Більше того, на думку позивача, судом не з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а також не доведено відповідачем обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що судом першої інстанції не було взято до уваги та не враховано під час постановлення оскаржуваної ухвали те, що в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження перебування відповідача у складі Збройних Сил України.

Звернув увагу апеляційного суду на те, що у запереченні на клопотання про зупинення провадження позивачем було зазначено, що за вказаним на документах, поданих відповідачем до клопотання, кодом ЄДРПОУ ІНФОРМАЦІЯ_3 відсутні будь- які записи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України. Тому позивач вважає, що існують обгрунтовані підстави вважати, що за відсутності офіційної реєстрації ІНФОРМАЦІЯ_3 з кодом у відповідному державному реєстрі, що підтверджується наданими позивачем доказами, у суду відсутні законні підстави для зупинення провадження у справі на підставі перебування відповідача у складі Збройних Сил України.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані також тим, що самі по собі довідки та накази про перебування сторони на військовій службі, у складі Збройних Сил України, не є достатніми для зупинення провадження по справі. Прецедентна практика Верховного Суду вимагає від сторін надання доказів залучення особи до бонових дій, здійснення заходів з національної безпеки та оборони, переведення конкретної військової частини на військовий стан, знаходження особи безпосередньо в зоні бойових дій тощо.

Вказував, що надані відповідачем докази не містять відомостей про те, що останній виконує бойові завдання у зоні бойових дій та про те, що особисто відповідач не перебуває у зоні постійної дислокації, а знаходиться у зоні бойових дій, що прямо перешкоджало б розгляду даної справи.

Крім того, позивач вважає, що в разі неможливості безпосереднього прибутття в Голосіївський районний суд міста Києва для участі в судових засіданнях, відповідач як учасник даної справи не позбавлений права брати участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції.

10 вересня 2024 року до Київського апеляційного суду від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу відхилити, в ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції керувався п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України та обгрунтовував свої висновки тим, що відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_3 №40 від 20.02.2023 року ОСОБА_2 призвано до лав Збройних Сил України, а тому суд першої інстанції вважав, що існують обставини, що унеможливлюють продовження розгляду цивільної справи та наявність яких є підставою для зупинення провадження у справі.

Однак такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі не з наявністю воєнного стану в Україні, а із фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Вказана правова позиція узгоджується із постановою Верховного Суду від 21 грудня 2022 року в справі №456/2541/19.

Встановлено, що у червні відповідач подав клопотання про зупинення провадження у справі, яке мотивоване перебуванням відповідача у складі Збройних Сил України.

На підтвердження проходження відповідачем військової служби надав витяг із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 20.02.2023 року № 40, зі змісту з якого зокрема вбачається, що рядовий ОСОБА_2 , вважається таким, що з 20 лютого 2023 року перебуває на посаді командира відділення охорони взводу охорону роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою (а.с. 77).

В матеріалах справи також міститься довідка ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26.01.2024 року № 13/622 зі змісту якої вбачається, що молодший сержант ОСОБА_2 , перебуває на військовій службі в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 20.02.2023 року по теперішній час (а.с. 76).

Проте вказані документи не підтверджують наявність підстав для зупинення провадження у справі, які передбачені п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, адже відповідач проходить службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 . Доказів того, що відповідач є учасником бойових дій, знаходиться безпосередньо на території бойових дій в матеріалах справи немає.

Отже відповідачем не надані докази, які б містили інформацію про його перебування у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції на час розгляду справи судом першої інстанції, за таких обставин колегія суддів вважає, що клопотання про зупинення провадження у справі не підлягає задоволенню.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується з висновками, викладеними Верховним Судом в ухвалах від 17 січня 2023 року у справі № 501/1699/17, від 09 травня 2023 року у справі № 296/5671/21 та в постанові від 29 березня 2023 року у справі № 756/3462/20.

Необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування у стані невизначеності учасників процесу, а нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України», рішення ЄСПЛ від 27 квітня 2000 року у справі «Фрідлендер проти Франції»). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30 листопада 2006 року у справі «Красношапка проти України»).

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано зупинив провадження у справі.

Виходячи з наведеного, доводи апеляційної скарги слід визнати обґрунтованими, а оскаржувану ухвалу такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при вирішенні процесуального питання щодо зупинення провадження у справі до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України, допущено неповне з`ясування обставин справи, порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, а тому ухвала суду підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Питання щодо стягнення судових витрат на цій стадії апеляційним судом не вирішується, оскільки розглядається лише процесуальне питання, а не вирішується справа по суті.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 381 ЦПК України, Київський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Жураковського Сергія Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 12 червня 2024 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «14» жовтня 2024 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді С.В. Кулікова

В.І. Олійник