Справа № 182/813/24
Провадження № 2/0182/1542/2024
11.10.2024 м. Нікополь
Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кобеляцька -Шаховал І.О., розглянувши у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.
В обґрунтування своїх вимог, з урахуванням уточнених позовних вимог, посилається на те, що 24 липня 2020 року між ним та ОСОБА_2 було укладено Договір позики зі строком дії до кінця року, на підтвердження якого останньою було власноручно написано розписку, за умовами якої вона отримала кошти в розмірі 55 000 грн. з зобов`язанням їх повернення - до 31 грудня 2020 року. Однак, у вищевказаний строк відповідачка позику, в порушення своїх договірних зобов`язань, не повернула та на прохання про добровільну сплату заборгованості ніяким чином не відреагувала, більш того, в усній формі відмовилась сплатити заборгованість, а з часом взагалі перестала виходити на зв`язок. Тому, на підставі викладеного, змушений звернутись до суду та просить суму боргу в розмірі 55 000 грн. 00 коп. стягнути в примусовому порядку, а також стягнути на свою користь інфляційні нарахування в розмірі 26 064 грн. 59 коп. та 3 % річних за прострочення виконання зобов`язання в розмірі 5 396 грн. 31 коп. за період з 01 січня 2021 року по 08 квітня 2024 року, тобто, по день подання заяви про збільшення позовних вимог.
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 травня 2024 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.34-35).
Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, своїм правом, визначеним ст.178 ЦПК України, не скористалась, будь-які заяви чи клопотання на адресу суду не надала. Конверт, який був направлений за адресою її місця проживання та перебування, повернувся до суду з відміткою «за строками зберігання» (а.с.37-38).
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно зі ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Стаття 1046 ЦК України передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
В даному випадку, відповідно до вимог ст.1047 ЦК України, договір позики повинен бути укладеним у письмовій формі.
Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.
Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (ч.1 ст.207 ЦК).
За своє суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 524 ЦК України передбачено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Судом встановлено, що 24 липня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір позики зі строком дії - до кінця року, на підтвердження якого відповідачкою було власноручно написано розписку, за умовами якої вона отримала кошти в розмірі 55 000 грн. з зобов`язанням їх повернути до 31 грудня 2020 року (а.с.26).
Статтею 545 ЦК України врегульовано питання щодо підтвердження виконання зобов`язання, зокрема передбачено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.
Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.
Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.
У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.
З наведеного вбачається, що доказом повернення позики є факт передачі позикодавцем оригінала боргового документа позичальникові або зазначення кредитором відомостей у розписці про повернення боргу щодо неможливості повернення боргового документа.
На підтвердження неповернутого відповідачем боргу за позикою, позивачем до матеріалів справи додано оригінал розписки від 24 липня 2020 року (а.с.26). Тому, ці обставини, з урахуванням вимог ст.545 ЦК України, свідчать про невиконання ОСОБА_2 боргового зобов`язання перед ОСОБА_1 . Таким чином, оскільки відповідач належним чином не виконала зобов`язання, взяті на себе, відповідно до договору позики, добровільно суму заборгованості не повертає, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки суму заборгованості в розмірі 55 000 грн. 00 коп. примусово, тим самим задовольнивши позовні вимоги в цій частині.
Що стосується заявлених вимог в частині стягнення інфляційних нарахувань в розмірі 26 064 грн. 59 коп. та 3 % річних за прострочення виконання зобов`язання в розмірі 5 396 грн. 31 коп. за період з 01 січня 2021 року по 08 квітня 2024 року, то суд, виходить із наступного.
Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оспорюваний договір є безпроцентним. Однак, у відповідності до вимог ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як встановлено судом, сума боргу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача станом на звернення до суду з позовом складає 55 000 грн. 00 коп., а тому, саме з цієї суми слід розрахувати 3 % річних. Починаючи з 01 січня 2021 року (наступний день після кінцевого терміну повернення суми боргу) по 08 квітня 2024 року (день подання заяви про збільшення позовних вимог) загальна кількість днів становить 1 194. Тому, суд приходить до висновку, що з відповідачки підлягають стягненню 3 % річних в сумі 5 396 грн. 31 коп. (01.01.2021 року 31.12.2021 року: 55 000 грн. 00 коп. х 365 днів х 3 % х 100 % : 365 = 1 650 грн. 00 коп.; 01.01.2022 року 31.12.2022 року: 55 000 грн. 00 коп. х 365 днів х 3 % х 100 % : 365 = 1 650 грн. 00 коп.; 01.01.2023 року 31.12.2023 року: 55 000 грн. 00 коп. х 365 днів х 3 % х 100 % : 365 = 1 650 грн. 00 коп.; 01.01.2024 року 08.04.2024 року: 55 000 грн. 00 коп. х 99 днів х 3 % х 100 % : 365 = 446 грн. 31 коп.).
Крім цього, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача, відповідно до наданого позивачем розрахунку, інфляційних збитків в розмірі 26 064 грн. 59 коп., які відповідачем не спростовані.
У відповідності до ст.141 ЦПК України, судові витрати слід покласти на відповідача пропорційно задоволеним вимогам в сумі 1 211 грн. 20 коп., що складаються з судового збору.
Керуючись ст.12, 13, 81, 89, 128, 131, 141, 259, 263-265, 268, 280-282, 284, 354 ЦПК України, ст.15, 207, 524, 1046-1049 ЦК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_2 ), заборгованість за договором позики від 24 липня 2020 року в розмірі 55 000 грн. 00 коп., інфляційні нарахування в розмірі 26 064 грн. 59 коп., 3 % річних в розмірі 5 396 грн. 31 коп., а всього - 86 460 грн. (вісімдесят шість тисяч чотириста шістдесят грн.) 90 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ПН НОМЕР_2 ), судовий збір в розмірі 1 211 грн. (одна тисяча двісті одинадцять грн.) 20 коп., сплачений останнім при подачі позову до суду.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал