Провадження № 2/686/3936/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

01 жовтня 2024 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючого судді Палінчака О.М.,

при секретарі Цибульській Г.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Дасті», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про стягнення сплачених коштів, визнання кредитора таким, що втратив право вимоги, стягнення моральної шкоди,-

встановив:

В квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ТОВ «Компанія Дасті», ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про стягнення сплачених коштів, визнання кредитора таким, що втратив право вимоги, стягнення моральної шкоди.

Позов мотивований тим, що 19.08.2014 року між ПАТ «Імексбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №5394516/N, згідно якого позичальник отримав грошові кошти в сумі 13 850 грн.

З 27.01.2015 року в ПАТ «Імексбанк» запроваджено тимчасову адміністрацію, призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації.

23.02.2015 року позивач на рахунок ТОВ «Компанія Дасті» сплатив грошові кошти в сумі 13 850 грн. для погашення заборгованості за кредитним договором №МО21018462.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 15.08.2018 року по справі № 916/1253/15-г за позовом АТ «Імексбанк» до ТОВ «Компанія Дасті» про визнання недійсним нікчемного правочину та застосування наслідків його недійсності було частково задоволені вимоги АТ «Імексбанк» за яким визнано недійсним тристоронній Договір про заміну сторони в зобов`язанні від 26.12.2014 року.

18.12.2019 року відбулись електронні торги (аукціон) з реалізації прав вимоги банку АТ «Імексбанк» і за результатами торгів 17.01.2020 року між АТ «Імексбанк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» укладено договір відступлення права вимоги№115, зокрема і по укладеному позивачем кредитному договору.

Відповідно до реєстру боржників заборгованість позивача складає 16 542,92 грн. Проте, із вказаною сумою позивач не згоден, оскільки з моменту підписання договору з АТ «Імексбанк» позивачем частково вносились платежі, а решта суми 13 850 грн. сплачена ТОВ «Компанія Дасті».

Проте, позивачу не було відомо про вказані обставини до 2022 року, до моменту пред`явлення вимоги до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявою про роз`яснення причини не зарахування коштів після їх сплати за кредитним договором.

Згідно відповіді Фонду від 09.09.2022 року право вимоги за кредитним договором від 19.08.2014 року було відступлено на відкритих торгах (аукціоні), що відбувся 18.12.2019 року ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Отже, у зв`язку із виконанням зобов`язання позивачем, відсутні підстави для вимог у кредитора заборгованості за кредитним договором, який є виконаним.

А тому, позивач просить повернути йому кошти, сплачені позивачем у розмірі 13850 грн. та стягнути із відповідача заподіяну моральну шкоду в розмірі 20 000 грн., що полягає у душевних хвилюваннях, змінні звичного способу життя, перешкоджанні зайнятті звичними справами через систематичне надходження дзвінків від нового кредитора. Також, позивач є особою із інвалідністю ІІ групи та має проблеми зі здоров`ям.

Отже, позивач просить стягнути із ТОВ «Компанія Дасті» на користь позивача 13850 грн., визнати ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» таким, що втратило право вимоги за кредитним договором №5394516/N від 19.08.2014 року, стягнути з ТОВ «Компанія Дасті» моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.

В судовому засіданні позивач та його представник вимоги позовну підтримали та просили їх задовольнити, не заперечили щодо продовження розгляду справи за даною явкою сторін.

Відповідача ТОВ «Компанія Дасті» повідомлено за зареєстрованою адресою місцезнаходження, до суду повернулося поштове повідомлення про їх відсутність, що в силу вимог ч.8 ст.128 ЦПК України є належним повідомленням. Відповідач не забезпечив участь свого представника у судовому засідання, відзив на позов не надсилали, про причини неявки не повідомляли.

Відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» повідомлялось про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які були отримано представником відповідача та містяться в матеріалах справи. Причини неявки суд представником відповідача не повідомлено, відзив на позов та заяву про розгляд справи за їх участі до суду не надходило.

За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин, заслухавши думку позивача та його представника, суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності представників відповідачів, на підставі наявних у справі доказах з ухваленням заочного рішення.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України).

Згідно зі ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

19 серпня 2014 року між ПАТ «ІМЕКСБАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 5394516/N, згідно якого позичальник отримав грошові кошти в сумі 13850 грн., право вимоги на який було відступлено ТОВ «Компанія Дасті».

Як вбачається із копії квитанції №МО21018462 від 23.02.2015 року ОСОБА_1 перерахував кошти в сумі 13 850 грн. на рахунок ТОВ «Компанія Дасті» і в призначенні платежу вказав: «сплата заборгованості за договором про надання кредиту №5394516/N від 19.08.2014 року».

Рішенням Господарського суду Одеської області від 15.08.2018 року по справі №916/1253/15 за результатами розгляду позову Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Імексбанк»: - визнано недійсним Договір про відступлення права вимоги від 21.11.2014 року, що укладений між АТ «Імексбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фрегат», згідно якого АТ «Імексбанк» передав/відступив на користь ТОВ «Фрегат» належні банку права вимоги в сумі 312 237 465, 66 грн. за кредитними договорами, в кількості 23 254 кредитів, що укладені з позичальниками банку фізичними особами; - визнано недійсним тристоронній договір про заміну сторони в зобов`язанні від 26.12.2014 року, що укладені між АТ «Імексбанк», ТОВ «Фрегат» та ТОВ «Компанія Дасті», предметом якого є заміна сторони кредитора - ТОВ «»Фрегат» за договором про відступлення права вимоги від 21.11.2014 року, новим кредитором - ТОВ «Компанія Дасті»; - визнано недійсним Договір від 06.01.2015 року про внесення змін до Договору про відступлення права вимоги від 21.11.2014 року, що укладений між АТ «Імексбанк» та ТОВ «Компанія Дасті», предметом якого є зміна, права вимоги за якими мали перейти до нового кредитора ТОВ «Компанія Дасті», до 23 131 кредитів та зменшення загальної суми вимог до 307 953 215.96 грн., зобов`язано ТОВ «Компанія Дасті» повернути АТ «Імексбанк» за актом приймання передачі отримані за нікчемними правочинами оригінали кредитних договорів та всі підтверджуючі право вимоги документи.

Постановою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 11.03.2019 року, апеляційна скарга ТОВ «Компанія Дасті» залишена без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області - без змін.

13.06.2019 року Верховним Судом ухвалено постанову у справі № 916/1253/15 касаційна скарга ТОВ «Компанія Дасті» залишена без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 15.08.2018 року та постанова Південно-Західного апеляційного господарського суду від 11.03.2019 року у справі № 916/1253/15 - без змін.

18.12.2019 року відбулись відкриті торги (аукціон) з реалізації права вимоги неплатоспроможного банку АТ «ІМЕКСБАНК», оформлені протоколом електронного аукціону № UA-EA-2019-12-12-000014-Ь від 18.12.2019 року та за результатами електронних торгів, 17.01.2020 року між ПАТ «Імексбанк» та ТОВ «ФК Довіра та гарантія» був укладений договір відступлення права вимоги № 115, відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, банк відступив права вимоги за кредитними договорами. В тому числі, було відступлено право вимоги за кредитним договором №5394516/N від 19.08.2014 року укладеного між ПАТ «Імексбанк» та ОСОБА_1 .

Листом від 09.09.2022 року на звернення позивача ОСОБА_3 . Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повідомив, що за наслідком укладення договору про відступлення прав вимоги права вимоги банку за кредитним договором № 5394516/N від 19.08.2014 року перейшло до нового кредитора і всі документи по даному кредитному договорі знаходяться в нього.

Отже, на час належного виконання ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором №5394516/N від 19.08.2014 року відповідно до наданої квитанції, відповідно до якої зобов`язання позивача по погашенню кредиту перед ТОВ «Компанія Дасті» за кредитним договором виконано у повному обсязі, оскільки рішення Господарського суду Одеської області від 15 серпня 2018 року, яким визнано недійсним договір відступлення права вимоги від 21 листопада 2014 року, набрало законної сили лише 11 березня 2019 року.

Таким чином, ОСОБА_1 належним чином виконав свої обов`язки за кредитним договором №5394516/N від 19.08.2014 року, оскільки на період його виконання не був і не міг бути обізнаний про наявність нового кредитора у зобов`язанні та нові рахунки для зарахування грошових коштів, оскільки така заміна кредитора відбулась лише 17 січня 2020 року.

Визнання права та припинення правовідношення є встановленими частиною 2 ст. 16 Цивільного Кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів.

За змістом ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Із цією нормою Конвенції кореспондуються приписи ч. 2 ст. 5 ЦПК України, згідно з якими у випадку, якщо закон не визначає ефективного способу захисту порушеного, оспорюваного або невизнаного права, свобод чи інтересу, суд відповідно до викладеної в позові вимоги може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до статей 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором, який укладається у письмовій формі, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Стаття 599 ЦК України визначає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Аналіз норм статей 599, 1049, 1054 ЦК України свідчить, що належним виконанням кредитного договору є зарахування на узгоджений сторонами рахунок кредитора суми кредиту, передбачених договором процентів та можливих штрафних санкцій, у разі їх нарахування.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати достроково повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу(частина друга статті 1050 ЦК України).

Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин,які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)письмовими, речовими і електронними доказами; 2)висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст.77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Як закріплено ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, позивачем виконано умови кредитного договору №5394516/N від 19.08.2014, сплативши кредит на рахунок ТОВ «Компанія Дасті» в сумі 13850 грн.

Згідно висновку щодо застосування норм права, висловленого у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №203/6007/16-ц особа, яка сплатила кредит у повному обсязі, має право вимагати визнання зобов`язання за кредитним договором та договором іпотеки припиненим.

Враховуючи, що представниками відповідачів не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у ОСОБА_1 невиконаного зобов`язання за кредитним договором №5394516/N від 19.08.2014 року, слід визнати ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» таким, що втратило право вимоги за кредитним договором №5394516/N від 19.08.2014 року у зв`язку з їх виконанням своїх зобов`язань ОСОБА_1 .

Окремо необхідно зазначити, що усі взаєморозрахунки між кредиторами не стосуються позичальника. Більше того, ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» не позбавлена можливості звернутися з вимогами до ТОВ «Компанія Дасті».

Щодо вимоги про стягнення з ТОВ «Компанія Дасті», то слід вказати, що позивачем ОСОБА_1 було здійснено повернення кредиту за договором №5394516/N від 19.08.2014 року і на підставі цього ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» визнано таким, що втратило право вимоги за кредитним договором №5394516/N від 19.08.2014 року.

А тому, позовна вимога про повернення сплачених на рахунок ТОВ «Компанія Дасті» коштів за кредитним договором №5394516/N від 19.08.2014 року є взаємовиключними вимогами, а тому в задоволенні вимоги про повернення коштів ОСОБА_1 слід відмовити.

Щодо позовних вимоги про стягнення моральної шкоди на користь позивача, то слід вказати наступне.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування та відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п.п.3,4 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Позивач зазначає, що від працівників ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» надходять на мобільний телефон позивача телефонні дзвінки з вимогою сплатити заборгованість, що спричиняє незручності для позивача та відволікання від справ.

При цьому, позивач вказує, що він є особою з інвалідністю ІІ групи та має проблеми зі здоров`ям.

Проте, з наданих суду доказів не вбачається погроз, а також будь-якого діалогу позивача з представниками відповідача ТОВ «ФК « Довіра та Гарантія».

А тому, суд вважає недоведеним причинно-наслідкових зав`язків між діями відповідача та моральною шкодою, спричиненою діями ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» позивачу. Що унеможливлює задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди.

Оскільки позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви, а позовні вимоги задоволено частково, суд відповідно до ст. 141 ЦПК України, то з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,2 грн., тоюто по 605,6 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст.2, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280-289 ЦПК України, ст.ст. 207, 526, 546, 626, 628, 634, 638, 1048, 1050, 1054, 1055 ЦК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Визнати товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» () таким, що втратило право вимоги за кредитним договором №5394516/N від 19.08.2014 року, укладеним між ПАТ «Імексбанк» та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» () та Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Дасті» () в дохід держави 1211 грн. 20 коп. судового збору, тобто по 605 грн. 60 коп. з кожного.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Дата складання повного тексту рішення 14 жовтня 2024 року.

Суддя : О.М. Палінчак