Справа № 365/854/23
Номер провадження: 2/365/98/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13 листопада 2024 року с-ще Згурівка

Згурівський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Хижного Р.В.

за участю секретаря судового засідання Середи Н.В.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 в режимі відеоконференції за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (далі ТОВ «ФК «Фінтраст Україна»), в інтересах якого діє представник Крюкова М.В., звернулося до Згурівського районного суду Київської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» суму заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 5539214 від 14.02.2022 у розмірі 55210,35 гривень, з яких сума кредиту 11500,00 грн, сума процентів за користування кредитом 43710,35 гривень, а також судові витрати.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі ТОВ "Авентус Україна") та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 5539214 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідно до умов кредитного договору відповідачці було надано кредит у розмірі 11500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідачка зобов`язувалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. За умовами кредитного договору відповідачка ОСОБА_2 отримала кредитні кошти у безготівковій формі на платіжну картку. Однак, відповідачка не виконала свої зобов`язання щодо повернення наданого їй кредиту.

19.06.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 19.06/23-Ф у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, зокрема ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до відповідачки у сумі 55210,35 грн, з яких: 11500,00 грн тіло кредиту; 43710,35 грн нараховані проценти.

Відповідачка не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунок позивача, ні на рахунок попереднього кредитора. Таким чином, відповідачка ОСОБА_2 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» за кредитним договором у розмірі 55210,35 грн.

Представником відповідачки ОСОБА_2 адвокатом Підодвірним Т.І. до суду подано відзив на позовну заяву. Невизнання позову представник відповідачки обґрунтовує тим, що доказів укладення між сторонами кредитного договору № 5539214 від 14.02.2022 року не надано. Приєднаний до матеріалів справи договір не містить підписів сторін. Щодо укладення такого договору в електронній формі, то позивачем не надано жодного доказу, що відповідачка зареєструвалась в інформаційно-телекомукаційній системі кредитодавця, створила в такій системі особистий кабінет, отримала пропозицію (оферту) та ознайомилась з нею, отримала від кредитодавця електронне повідомлення з одноразовим ідентифікатором, ввела цей одноразовий ідентифікатор в інформаційно-телекомукаційній системі кредитодавця, використовувала одноразовий ідентифікатор для підписання (укладення) кредитного договору. Зокрема, позивач не зазначає яким чином був надісланий та отриманий одноразовий ідентифікатор відповідачкою. Позивачем не надано доказів того, що наявна в матеріалах справи копія договору створювалась у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та що вона підписувалась електронними цифровим підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору). Позивачем не надано доказів перерахування коштів відповідачці, оскільки належними доказами можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Лист АТ «ПУМБ» від 26.06.2023 року є неналежним та недопустимим доказом. Позивач не надав доказів на підтвердження права вимоги до відповідачки. Витяг з реєстру прав вимоги є належним доказом, оскільки повністю залежить від волевиявлення позивача. Реєстр прав вимоги не наданий. Також позивачем не надано доказів виконання договору факторингу з боку сторін, що його уклали. Доказів здійснення фактором оплати за відступлення права вимоги не надано. Також представник відповідачки повідомив, що попередній (орієнтовний) розмір витрат відповідачки на правничу допомогу складає 5000,00 грн, які просить стягнути з позивача уразі відмови в задоволенні позову.

У відповіді на відзив представник позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» - Крюкова М.В. на спростування доводів відзиву зазначає наступне. На підтвердження укладення договору № 5539214 від 14.02.2022 року позивачем було надано електронний доказ у паперовій формі, який було підписано шляхом зазначення одноразового ідентифікатора А755743, який був власноруч введений відповідачкою. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», є оригіналом такого документа. Переказ коштів в рамках кредитного договору здійснено шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_1 , яку відповідачкою зазначено особисто у заяві на отримання кредиту та підтверджується копією довідки платіжного провайдера. Реєстр боржників містить у собі персональні дані інших осіб - боржників, а не лише відповідачки, розголошення яких суперечить положенням Закону України «Про захист персональних даних». Одночасно з відповіддю на відзив, представник позивача подала до суду клопотання, в якому просила витребувати у АТ КБ «ПриватБанк» інформацію про належність банківської картки ОСОБА_2 та підтвердження перерахування кредитних коштів ОСОБА_2 .

У запереченні представник відповідачки ОСОБА_2 ОСОБА_3 зазначає, що у матеріалах справи відсутні оферта на укладення кредитного договору, акцепт оферти на укладення кредитного договору, відсутня інформація щодо того, чи проходила особа, яка нібито укладала кредитний договір, ідентифікацію, відсутні докази проведення такої ідентифікації, відсутня відповідь особи, яка нібито проходила ідентифікацію про прийняття пропозиції (акцепт), відсутнє підтвердження вчинення електронного правочину, яке повинен був отримати позичальник при укладенні договору. Також вказує, що неможливо перевірити підписання кредитного правочину кредидитодавцем (первісним кредитором). Представник позивача не надає жодного доказу, що відповідачка володіє/володіла, користувалась/користується банківською карткою № НОМЕР_1 . Більше того, даний номер не є повним, оскільки символами замінено шість цифр, які знаходяться в діапазоні від 0 до 999999.

Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 26 січня 2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, встановлено відповідні строки для подання заяв по суті справи.

Ухвалою суду від 22 квітня 2024 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» інформацію щодо підтвердження належності платіжної картки № НОМЕР_2 ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) та у ТОВ «Авентус Україна» інформацію щодо зарахування коштів 14.02.2022 на платіжну картки № НОМЕР_2 у сумі 11500,00 гривень.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися.

Суд визнав можливим проводити розгляд справи за даної явки учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Обставини, викладені у позовній заяві підтверджуються письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 14.02.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 5539214 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора А755743. Відповідно до умов кредитного договору, кредитодавець зобовязується надати позичальнику кредит у сумі 11500,00 грн на засадах строковості, зворотності, платності та забезпеченості, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Згідно п. 1.3, 1.4, 1.5 Договору сума кредиту (загальний розмір) складає 11500,00 грн, строк кредиту 360 днів, тип процентної ставки фіксована.

Відповідно до п. 1.5.1. Договору стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п. 4.2 договору, у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п. 4.3 Договору.

Згідно з п.1.5.2 Договору знижена процентна ставка 0,697% в день та застосовується, якщо споживач у межах строку визначеного в п. 1.4 Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк.

Відповідно до п. 2.1. Договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем Товариству з метою отримання кредиту.

Згідно з п. 3.1. Договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт» (а.с. 38-38ж - копія кредитного договору, а.с. 38з додаток № 1 до договору про надання споживчого кредиту, а.с. 39-42 - копія паспорта споживчого кредиту).

Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» затверджених наказом No19-ОД від 05.01.2022, року та розміщених на сайті https://creditplus.ua/ru/documents (а.с. 19-37 - Правила).

Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок та умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

За умовами кредитного договору відповідачка отримала кредитні кошти у сумі 11500,00 грн у безготівковій формі у національній валюті на платіжну картку за вказаними нею реквізитами № НОМЕР_2 (а.с. 43-45 підтвердження АТ «ПУМБ» про зарахування коштів).

Згідно інформації АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_2 дійсно емітовано банківську платіжну картку № НОМЕР_4 , на яку 14.02.2022 зараховано грошові кошти на суму 11500,00 грн (т. 2 а.с. 88, 90).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Разом з тим, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Так, пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Правилами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.

Положеннями абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кошти на умовах, передбачених договором.

З наведеного вбачається, що кредитний договір, на підставі якого позивачем заявлено про стягнення заборгованості був укладений в електронній формі із застосуванням верифікації та наданням персональних даних відповідачки.

Отже, виходячи з вищенаведених положень законодавства та встановлених обставин справи, посилання представника відповідача на те, що відповідачка не укладала кредитний договір, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вказаний договір підписаний електронним підписом, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу ним на веб-сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету.

У свою чергу, доказів того, що персональні дані відповідачки (копія паспорта громадянина України, РНОКПП, реквізити банківської картки на яку первісним кредитором здійснено перерахування позичених грошових коштів, номер телефону), були використані неправомірно для укладення кредитного договору від її імені, до суду не надано. Також слід звернути увагу на те, що відповідачка до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно неї шахрайських дій не зверталася, як і не оскаржувала правомірність укладеного договору.

Враховуючи умови надання кредитних коштів, суд зазначає, що саме боржник має доступ до свого рахунку, і він має можливість представити суду виписку з свого рахунку в підтвердження відсутності надходження коштів від кредиторів на виконання укладених договорів. Натомість до матеріалів справи додано інформацію АТ КБ «ПриватБанк», якою підтверджено перерахування 14.02.2022 на картковий рахунок відповідачки кредитних коштів у сумі 11500,00 грн.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша ст. 1054 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Щодо нарахування відсотків за кредитом, то у період з 25.02.2022 по 30.04.2022 року нарахування відсотків за кредитним договором не здійснювалось (кредитні канікули). У період з 01.05.2022 по 05.07.2022 було здійснено нарахування за стандартною процентною ставкою. Проте, 05.07.2022 ТОВ «Авентус Україна» було здійснено списання всіх нарахованих відсотків. Первісним кредитором нараховано відсотки в межах строку дії договору за період з 06.07.2022 по 13.11.2022 за ставкою 1,99 % наступним чином: 11500,00 грн * 1,99% * 131 календарних днів = 29979,35 грн. Також відсотки нараховано позивачем за 60 календарних днів (14.11.2022-12.01.2023) в межах строку дії договору відповідно до наступного: 11500,00 грн * 1,99% * 60 календарних днів = 13731,00 грн. Загалом відсотки складають 43710,35 грн.

В силу ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

19.06.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу № 19.06/23-Ф, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_2 (а.с. 72-80 копія договору факторингу, а.с. 83 - витяг з реєстру боржників, а.с. 81,82 копії актів прийому-передачі, а.с. 115 копія платіжної інструкції).

Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідачку шляхом направлення на електронну пошту зазначену при укладенні кредитного договору відповідного повідомлення.

Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення про відступлення права вимоги, відповідачка не виконала свого зобов`язання. Відповідачка не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунок позивача, ні на рахунок попереднього кредитора. Таким чином, відповідачка має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Фінтраст Україна».

Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Частиною першою статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ч. 3 ст. 1079 ЦК України фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Згідно зі ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.

Статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд звертає увагу, що договір про відступлення прав вимоги до відповідачки не оскаржувався, а тому, у даному випадку, діє принцип презумпції правомірності правочину, який відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦК України полягає у тому, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Щодо наданих позивачем до позовної заяви додатків до договору факторингу, та посилань представника відповідача на те, що вказані документи не підтверджують перехід права вимоги за кредитним договором ОСОБА_2 , то слід звернути увагу на те, що позивачем було придбано у ТОВ «Авентус Україна» кредитний портфель, за яким до позивача перейшли права вимоги і до інших позичальників, тому, позивачем було надано саме ті документи, що стосується права вимоги до відповідача.Позивачем додано до позовної заяви належним чином оформлений витяг з даного реєстру, скільки сам реєстр боржників містить персональні дані інших осіб, розголошення яких суперечить положенням Закону України "Про захист персональних даних".

Отже, відповідачка ОСОБА_2 має заборгованість за кредитним договором у розмірі 55210,35 грн, з яких: 11500,00 грн тіло кредиту; 43710,35 грн нараховані проценти.

Відповідачка наявність заборгованості не визнає.

В матеріалах справи відсутні докази повного або часткового виконання відповідачкою взятих на себе зобов`язань.

Відповідачка не погашає заборгованості за кредитним договором, чим порушує права позивача, до якого перейшло право вимоги за цими кредитними договорами.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю та з відповідачки ОСОБА_2 підлягає до стягнення на користь позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» сума заборгованості за договором надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 5539214 від 14.02.2022 у розмірі в розмірі 55210 (п`ятдесят п`ять тисяч двісті десять) гривень 35 коп., з яких сума кредиту 11500 (одинадцять тисяч п`ятсот) гривень 00 коп., сума процентів за користування кредитом 43710 (сорок три тисячі сімсот десять) гривень 00 коп.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач при зверненні до суду через систему «Електронний суд» сплатив судовий збір у розмірі 2147,20 грн (а.с. 116 платіжна інструкція).

З огляду на задоволення позову у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача кошти на відшкодування судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 2147 (дві тисячі сто сорок сім) гривень 20 коп.

При вирішенні питання про стягнення з відповідачки витрат на професійну правничу допомогу, судом встановлено наступне.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. В обґрунтування заявленої суми витрат позивачем надано суду: копію договору про надання правової допомоги № 07/07-2022 р. від 07.07.2022 року укладеного між адвокатом Крюковою М.В. та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», копію ордеру на надання адвокатом правничої допомоги ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, копію звіту про надання правової допомоги згідно договору № 07/07-2022 р. від 07.07.2022 року, копією рахунку на оплату, копію платіжної інструкції, з яких вбачається, що витрати на правову допомогу склали 10000,00 грн (а.с.101-109).

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Враховуючи обґрунтованість витрат на правничу допомогу та доведеність їх понесення належними доказами, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача документально підтверджені витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень 00 коп.

З огляду на задоволення позову в повному обсязі, витрати понесені відповідачкою на правничу допомогу в сумі 5000,00 (п"ять тисяч) гривень до стягнення з позивача не підлягають та залишаються за відповідачкою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 551, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 2, 19, 81, 137, 141, 142, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (, місцезнаходження юридичної особи: 03150, м. Київ, вул. Загородня, 15, офіс 118/2):

- суму заборгованості в розмірі 55210 (п`ятдесят п`ять тисяч двісті десять) гривень 35 коп., з яких сума кредиту 11500 (одинадцять тисяч п`ятсот) гривень 00 коп., сума процентів за користування кредитом 43710 (сорок три тисячі сімсот десять) гривень 00 коп.

- витрати по сплаті судового збору у сумі 2147 (дві тисячі сто сорок сім) гривень 20 коп.;

- витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 20 листопада 2024 року.

Головуючий суддя Р.В.Хижний