Справа № 576/1120/24
Провадження № 2/576/301/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2024 року Глухівський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Колодяжного А.О.,

за участю секретаря Опанасенко Т.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про повернення безпідставно набутих коштів, -

встановив:

01.05.2024 р. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до

ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів. Позовні вимоги мотивував тим, що за період з жовтня по листопад 2023 року він помилково здійснив грошові перекази на банківський рахунок відповідача у розмірі 51223,12 грн. Позивач вважає, що перераховані відповідачу кошти набуті останнім безпідставно та підлягають поверненню.

08.05.2024 р., суд відкрив провадження у справі та з урахування обставин справи вирішив розглянути справу у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач у встановлений судом строк відповіді на відзив не подав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

З наданих позивачем копій платіжних інструкцій вбачається, що останній за період з жовтня по листопад 2023 року здійснив грошові перекази на банківський рахунок відповідача у розмірі 51223,12 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Верховний Суд у своїй постанові від 17 квітня 2024 року по справі № 127/12240/22 дійшов до висновку, що безпідставно набуті грошові кошти не підлягають поверненню, якщо потерпіла особа знає, що в неї відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів, проте здійснює таку сплату, оскільки вказана особа поводиться суперечливо, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів.

Повертаючись до обставин цієї справи, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 , будучи обізнаним про реквізити банківського рахунку відповідача, переказав ОСОБА_2 кошти, знаючи, що між ним та відповідачем відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) з повернення коштів, позивач добровільно сплачував кошти, а тому поведінка позивача є суперечливою (тобто, потерпіла особа вільно і без помилки погодилася на настання невигідних для себе наслідків). При цьому позивач перераховував відповідачу кошти чотири рази, різними сумами. У призначеннях платежу позивач зазначав, що призначенням платежу є переказ власних коштів. Так як позивач не був зобов`язаний перераховувати кошти внаслідок відсутності договірних відносин із відповідачем, а також будь-яких інших зобов`язань, проте він здійснював ці платежі протягом певного періоду часу, періодично, його поведінка щодо вимоги повернення цих коштів є вочевидь суперечливою та недобросовісною.

Отже, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

Наведений висновок узгоджується із згаданою вище правовою позицією Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2024 року по справі № 127/12240/22, яка була сформульована у справі за схожих обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 11-13, 263-265 ЦПК України, суд, -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про повернення безпідставно набутих коштів відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.О. Колодяжний