Справа № 183/2555/24
№ 2/183/2134/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2024 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Парфьонова Д. О., за участю: секретаря судового засідання Моісєєва К. А., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, у порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про:

- стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 8754548 від 07 листопада 2022 року в розмірі 23 218,50 гривень на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ»,

В С Т А Н О В И В:

у березні 2024 року позивач звернувся до суду з цим позовом.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 07 листопада 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (надалі Кредитодавець, Позичальник) та відповідачем укладено кредитний договір № 8754548, відповідно до умов якого відповідачу надано кредитні кошти у розмірі 6 900,00 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у термін встановлений договором, а саме до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань. У порушення положень договору, відповідач користуючись коштами наданими йому позивачем не виконав своєчасно і в повному обсязі свої зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість. 30 січня 2023 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір відступлення права вимоги № 89-МЛ, згідно з яким ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 8754548 від 07 листопада 2022 року. Станом на 06 березня 2024 року заборгованість відповідача становить 23 218,50 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 6 900,00 грн, заборгованість за відсотками 15 628,50 грн, заборгованість за комісією 690,00 грн, які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також судові витрати в розмірі 3 028,00 грн.

Постановленою суддею ухвалою від 28 березня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження та відкрите провадження у справі, призначене судове засідання. Окрім іншого, встановлено відповідачеві строк для подання відзиву на позов.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позові заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач у судовому засіданні вказав, що позов визнає. Щодо обставин, покладених в обґрунтування позову зазначив, що йому надіслано від позивача повідомлення, згідно з яким сума є більшою, ніж у позовній заяві. В іншій частині не заперечив. Відзиву на позов не подав.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, заслухавши відповідача, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

Судом установлено, що 07 листопада 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит № 8754548 /а.с.15-20/, відповідно до умов якого відповідачеві надано кредитні кошти у розмірі 6 900,00 грн (п.1.2), загальним строком на 105 днів з 07 листопада 2022 року (п.1.3), з пільговим періодом 15 днів, що завершується 22 листопада 2022 року, поточним періодом 90 днів, що завершується 20 лютого 2023 року (п.1.3.1, 1.3.2), а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом у термін, встановлений договором (20 лютого 2023 року). Проценти за договором складають 1 552,50 за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту у пільговий період (п.1.5.2) та 3,00 відсотків у сумі 18 630,00 грн у поточному періоді (п.1.5.3). Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням картки НОМЕР_1 (п.2.1). Договір укладено в електронній формі одноразовим ідентифікатором (п.6.1, 6.2).

Дані про ідентифікацію відповідача підтверджені наданою позивачем Довідкою представника ТОВ «Мілоан» про ідентифікацію за одноразовим ідентифікатором /а.с.24/.

Судом також досліджено надані позивачем у копіях: Правила надання коштів у позику ТОВ «Мілоан»; Анкету-заяву на кредит № 8754548; Графік платежів; Паспорт споживчого кредиту № 8754548 /а.с.5, 14, 21, 22/, які містять детальну інформацію про надання кредиту, порядку укладання договору, порядку та строків погашення заборгованості, однак не містять реквізитів підпису відповідача у них.

07 листопада 2022 року ТОВ «Мілоан» виконано зобов`язання за договором, надано позивачеві грошові кошти у розмірі 6 900,00 грн на кредитний рахунок НОМЕР_1 /а.с.23/.

У порушення положень договору, відповідач, користуючись коштами наданими йому позивачем не виконав зобов`язання своєчасно і в повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість, розмір якої та складові підтверджуються наданим ТОВ «Мілоан» розрахунком заборгованості станом на 30 січня 2023 року /а.с.26/.

30 січня 2023 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір відступлення права вимоги № 89-МЛ, згідно з яким ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан» /а.с.27-35/, включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 8754548 від 07 листопада 2022 року на загальну суму 23 218,50 грн, що підтверджується відповідним витягом з реєстру боржників /а.с.36/, актом приймання передачі реєстру боржників за договором № 89-МЛ /а.с.37/, платіжною інструкцією про перерахування плати за відступлення права вимоги /а.с.38/.

07 грудня 2023 року позивачем направлено відповідачеві досудову вимогу про сплату заборгованості від 06 грудня 2023 року вих. № 22283718 /а.с.39, 40, 40, зворот-42/.

Вирішуючи спір, суд ураховує такі положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з положеннями частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Судом встановлено, що кредитний договір № 8754548 укладений сторонами шляхом обміну електронними повідомленнями, а саме прийняття позичальником пропозиції кредитора про укладення кредитного договору (оферти), підписанням його шляхом накладення одноразового ідентифікатора. Кредитний договір складається з таких електронних документів, які містять всі його істотні умови.

Крім того, відповідач розумів, що підписує та укладає кредитний договір на вищевказаних умовах, підписуючи даний акцепт одноразовим ідентифікатором.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року № 675-VIII.

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Верховний Суд, зокрема, у постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19 зазначає, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про те, що кредитний договір № 8754548 підписаний відповідачем відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», тим самим він акцептував пропозицію позивача та уклав кредитний договір шляхом введення одноразового ідентифікатора на сайті Кредитодавця.

Отже, між відповідачем та Кредитодавцем укладено письмовий правочин за допомогою електронного засобу зв`язку; договір підписаний його сторонами з використанням одноразового ідентифікатора, який став законною підставою на вчинення передбачених цими документами дій. Між сторонами здійснені всі необхідні дії задля виникнення, припинення або зміни цивільних прав та обов`язків.

Також, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні можу бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) .

Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, а також ураховуючи те, що відповідач не належно виконує свої зобов`язання за укладеним договором перед Кредитодавцем і відповідно не надав суду доказів на спростування вказаного, позивач набув право вимоги в силу ст. 512 ЦК України від належного Кредитора, приходить висновку, що позов в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками є обґрунтованим і в цій частині таким, що підлягає задоволенню.

Однак, не є правомірною вимога позивача про стягнення з відповідача комісії, оскільки у Постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.

Оскільки пунктом 2.2.1 укладеного між сторонами кредитного договору визначено сплату відповідачем комісії за надання кредиту, Кредитодавець нараховував відповідачеві до сплати та позивач у позові просить стягнути з відповідача комісію за надані послуги - підстав для задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача комісії за договором суд не вбачає.

Перевіряючи наданий позивачем розрахунок суми заборгованості в частині тіла кредиту та процентів суд вважає його обґрунтованим, таким, що відповідає положенням договору в частині нарахування процентів та періодів їх нарахування. Так, відрахувавши розмір комісії суд встановлює, що станом на 06 березня 2024 року заборгованість відповідача становить 22 528, 50 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 6 900,00 грн; заборгованість за відсотками 15 628,50 грн.

Таким чином, зважаючи на вищенаведене, та за урахуванням того, що на виконання ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, суд вбачає підстави для задоволення позову частково та присудження до стягнення заборгованості за договором на користь позивача у зазначеному вище розмірі.

Крім того, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи сплату позивачем при зверненні з позовом судового збору, задоволення позову частково, визнання позову відповідачем, суд вважає за необхідне розподілити судові витрати у справі, понесені позивачем при сплаті судового збору 3 028,00 грн з відповідача, та відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України повернути позивачеві з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову у сумі 1 514,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 223, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованість за Договором про споживчий кредит № 8754548 від 07 листопада 2022 року, яка виникла станом на 06 березня 2024 року, у розмірі 22 528 (двадцять дві тисячі п`ятсот двадцять вісім) гривень 50 копійок, з яких: заборгованість за тілом кредиту 6 900,00 грн; заборгованість за відсотками 15 628,50 грн.

У решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» 50 відсотків витрат по сплаті судового збору в сумі 1 514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 00 копійок.

Головному управлінню Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» 50 відсотків сплаченого, при подачі позову до ОСОБА_1 , судового збору, а саме 1 514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 00 копійок, згідно з платіжною інструкцією № 75250 (безготівковий переказ в національній валюті) від 20 лютого 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складений та підписаний 26 червня 2024 року.

Учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ»; ; юридична адреса: м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, будинок 1, корпус 28, 3-й поверх;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Д. О. Парфьонов