Справа № 727/9079/21
Провадження № 6/727/153/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року Шевченківський районний суд м. Чернівці, в складі:

головуючого судді Слободян Г.М.

за участю секретаря судових засідань Вакарчук Т.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення Шевченківського районного суду м. Чернівці цивільну справу за заявою представника відповідача ОСОБА_1 , адвоката Буряк О.І. про розстрочку виконання рішення суду у цивільній справі за позовом Чернівецької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів - орендної плати,-

ВСТАНОВИВ:

Представника відповідача ОСОБА_1 , адвокат Буряк О.І. звернулася до суду із заявою про розстрочку виконання рішення суду у цивільній справі за позовом Чернівецької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів - орендної плати.

Мотивуючи заявлені вимоги посилається на те, що 23 вересня 2024 року рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці у справі №727/9079/21 позовні вимоги Чернівецької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів - орендної плати задоволено. Вирішено стягнуто з ОСОБА_1 441 869,87 гривень безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати за землю на користь Чернівецької міської ради та судовий збір у сумі 7446,86 грн. Відповідачем сплачено судовий збір у розмірі 7446,86 грн., що підтверджується копією платіжного доручення від 05.11.2024 року. Стверджує, що відповідач розуміє те, що зобов?язаний здійснити сплату заборгованості, однак одразу здійснити розрахунок у повному обсязі не має можливості. Зазначає, що стан здоров?я відповідача не дає можливості повноцінно працювати. Вказує на те, що відповідач переніс інсульт і внаслідок перенесеного ішемічного інсульту у квітні 2023 року та потребує лікування та реабілітації.

Зазначає, що на даний час на батька відповідача ОСОБА_2 повністю покладені обов?язки по реабілітації, лікуванню та утриманню відповідача, а єдиним джерелом доходів відповідача є його пенсія. Просить розстрочити виконання судового рішення у справі №727/9079/21 за позовною заявою Чернівецької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати на дванадцять місяців у рівних частинах.

20.11.2024 року на електронну адресу суду надійшла заява представника Чернівецької міської ради, ОСОБА_3 , про заперечення щодо задоволення заяви про розстрочення виконання судового рішення. Свої заперечення обґрунтовують тим, що відповідач не обгрунтував необхідність саме 12-місячного терміну для розстрочення виконання рішення суду. Вважають, що з огляду на відсутність конкретних фінансових розрахунків та належних доказів, така тривала розстрочка може суттєво зашкодити інтересам позивача та порушити баланс інтересів сторін у справі. Вказують на те, що скрутне фінансове становище, з урахуванням положень статті 435 ЦПК України, не являються виключними обставинами, з якими закон пов?язує можливість розстрочення виконання судового рішення, адже наявність таких обставин прямо залежить від власної діяльності самого відповідача. Посилаються на те, що недостатність чи відсутність коштів не можна вважати безумовними винятковими обставинами, за наявності яких має бути надано розстрочення виконання судового рішення, відтак вважають, що посилання заявника на скрутне фінансове становище не є достатньою підставою для розстрочення виконання рішення суду. Вказують на те, що наявність підстав для відтермінування має бути доведена боржником. Представник позивача вважає, що у заяві про розстрочення рішення не наведено жодних конкретних даних про матеріальний стан заявника, його дохід, майновий стан, кількість осіб, які перебувають на його утриманні, тощо. Просять відмовити у задоволенні заяви представника відповідача про розстрочення виконання судового рішення.

Заявник ОСОБА_1 , та в його інтересах представник, адвокат Буряк О.І. в судове засідання не з`явилися, до суду представником заявника надано письмову заяву про підтримання заяви про розстрочку виконання рішення суду. Розгляд справи просили провести за їхньої відсутності.

Представник Чернівецької міської ради, ОСОБА_3 у судове засідання також не з`явилася, до суду надала письмову заяву про заперечення щодо задоволення заяви про відстрочку виконання рішення суду. Просила справу розглянути у її відсутність.

Сторони по справі в судове засідання не з`явились, хоча були повідомлені про дату,час та місце розгляду справи.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, зважає на наступне.

Згідно ч. 1ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України", суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права… Договірних держав. У справі Bellet v. France, суд зазначив, що"стаття 6 § 1 Конвенції, містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом належними доказами встановлено, що 23 вересня 2024 року рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці у справі №727/9079/21 позовні вимоги Чернівецької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів - орендної плати задоволено. Вирішено стягнуто з ОСОБА_1 441 869,87 гривень безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати за землю на користь Чернівецької міської ради та судовий збір у сумі 7446,86 грн.

З матеріалів справи вбачається, що згідно платіжного доручення від 05.11.2024 року №213 ОСОБА_2 , в інтересах відповідача ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 7446,86 грн. (а.с.178).

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом третьої групи загального захворювання, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 від 03.01.2024 року Серії НОМЕР_2 , а також довідкою до акта медико-соціальною експертною комісією Серії 12 ААГ №585054 від 14.12.2023 року (а.с.183-184).

Судом встановлено, що відповідач переніс інсульт і внаслідок перенесеного ішемічного інсульту у квітні 2023 року потребує лікування та реабілітації, що також підтверджується копіями медичних довідок наданих представником відповідача (а.с.185-192, 193-195).

Згідно зі ст. 129 - 1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України.

Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 435 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Статтею 435 ЦПК України передбачено відстрочення і розстрочення виконання, зміна чи встановлення способу і порядку виконання

1. За заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

2. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

3. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

4. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

5. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

6. При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову.

7. Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Верховний Суд України у п.10 Постанови «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 року № 14 вказує, що суду у вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, керуючись особливим характером обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Згідно з ч.1 ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Так, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

За статтею 33 Закону України "Про виконавче провадження" підставою для відстрочки виконання рішення суду є наявність об`єктивних обставин, що ускладнюють або роблять неможливим застосування загального порядку примусового виконання рішень.

Позивач мотивуючи свої заперечення на заяву про розстрочення виконання судового рішення посилається на те, що при розгляді заяв щодо відстрочення виконання судового рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об?єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому. Наявність підстав для відтермінування має бути доведена боржником. Позивач вважає, що надання строку для виконання судового рішення не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, натомість повинне базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.

Натомість суд зауважує на тому, що відповідачем на підтвердження свого скрутного фінансового стану у зв`язку із проблемами зі здоров`ям надано належні докази, а саме встановлено, що відповідач має групу інвалідності та наразі проходить реабілітаційне лікування.

Суд, належним чином дослідивши матеріали справи та беручи до уваги вищевикладене приходить до висновку, що фінансова ситуація у якій на даний час перебуває відповідач ОСОБА_1 унеможливлює своєчасне виконання зобов?язання у повному обсязі, а розстрочення виконання судового рішення на дванадцять місяців у свою чергу надасть змогу відповідачу нести витрати на лікування та виконати судове рішення в повному обсязі.

Окрім цього, суд зауважує також і на тому, що відповідач не заперечує того, що даний спір виник з його вини , але у зв?язку із складним економічним станом не має можливості погасити заборгованість на даний час в повному обсязі.

З огляду на викладене, можна прийти до висновку, що розстрочення виконання рішення не є інструментом ухилення відповідача від виконання рішення, а є лише спробою відповідача через існування певних обставин забезпечити повне виконання зобов?язання, шляхом, який є найбільш реальним та можливим для відповідача, з урахуванням його фінансового стану.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції («Корнілов та інші проти України», заява №36575/02, ухвала від 07.10.2003). І навіть строк у два роки та сім місяців не був визнаний надмірним і не вважався таким, що суперечить вимозі стосовно його розумної тривалості, передбаченої у статті 6 Конвенції (ухвала від 17.09.2002 у справі «Крапивницький та інші проти України», заява №60858/00).

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції, згідно з якою кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов?язків цивільного характеру, а у системному розумінні даної норми та національного закону суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто, довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку. На державі лежить позитивне зобов?язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі Чижов проти України, заява №6962/02).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Згідно до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.

На основі всебічно з`ясованих обставин, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши належність, допустимість доказів, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заява відповідача є такою, що ґрунтується на законі та підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.435 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 , адвоката Буряк О.І. про розстрочення виконання рішення суду у справі за позовом Чернівецької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів - орендної плати задовольнити.

Розстрочити виконання рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 23 вересня 2024 року у справі №727/9079/21 в частині стягнення з ОСОБА_1 безпідставно збережених коштів - орендної плати, в сумі 441 869,87 гривень на 12 місяців з дня набрання рішенням законної сили, рівними частинами по 36 822,48 гривень.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Чернівецького апеляційного суду. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали суду складено 11.12.2024 року.

Суддя Слободян Г.М.