ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6125/24 Справа № 206/4918/23 Суддя у 1-й інстанції - Прінь І. П. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Халаджи О. В.

суддів: Космачевської Т.В., Максюти Ж.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні у м. Дніпро апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26 березня 2024 року у цвиільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди (суддя першої інстанції Прінь І.П., повний текст рішення складено 04 квітня 2024 року),

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в якому просив стягнути на свою користь з відповідача 60589,13 грн. страхову відшкодування, 2120,00 грн. витрати на оплату експерта, разом 62709,13 грн. та судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26 березня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 60589,13 грн., витрати на оплату послуг експерта у розмірі 2120,00 грн, всього стягнути 62709,13 грн.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на користь ОСОБА_1 сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1073,80 грн..

Із вказаним рішенням суду не погодився представник ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» Шишлов О.Є., та подав апеляційну скаргу, вважає, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, та без належного з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Скаргу мотивує тим, що отримане страховою компанією звернення 09.09.2020 року від ОСОБА_2 не електронну адресу відповідача не могло бути прийнято як підставу виконання вимог ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Запитувані листами від 15.09.2022 року та 29.09.2022 року необхідні та передбачені законодавством документи, до Страховика, в тому числі для огляду, надані так і не були, здійснити належну ідентифікацію та верифікацію потерпілого та його представника без надання цих документів є неможливим.

Вказує, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не правильно застосовано Положення.

ОСОБА_3 просив рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26 березня 2024 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Від представника ОСОБА_1 ОСОБА_4 , надійшов відзв на апеляційну скаргу, в якому вона наголошує на тому, що вимоги скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції. Судом було ухвалено рішення з дотримання норм, як процесуального так і матеріального права.

ОСОБА_4 просила оскаржуване рішення залишити без змін.

Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою «Апеляційне провадження».

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено,що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами,якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки в даній справі ціна позову становить 62709,13 грн. тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму (3028 х 100=302800), а тому справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 28.08.2022 року в м. Дніпро, вул. Томська,15, в районі е/о №1 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «RenaultLogan», д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 та автомобілем «HyundaiAccent», д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6 , власником автомобіля є ОСОБА_1 . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28.09.2022 року водія ОСОБА_5 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП ( а.с. 19-21 т.1).

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу RenaultLogan», д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 на момент настання ДТП була застрахована в АТ «СК «АРКС», згідно поліса ОСЦПВВНТЗ №ЕР/210743424 (а.с.24 т.1), що не заперечується відповідчем.

09.09.2022 року адвокат Демарчук М.В., як представник ОСОБА_1 , направив на електронну адресу АТ «СК «АРКС» повідомлення про ДТП, заяву про виплату страхового відшкодування, запрошення на проведення експертизи та весь необхідний пакет документів (а.с.10-13 т.1).

28.09.2022 року судовим експертом Дроздовим Ю.В. було складено висновок експерта №4909/22 (товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ), згідно із яким вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу автомобіля «HyundaiAccent», д.р.н. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, складає 60589,13 грн. (а.с. 30-58 т.1).

За послуги судового експерта ОСОБА_7 позивачем було сплачено 2120,00 грн. (а.с.59 т.1).

29.09.2022 року фахівець АТ «СК «АРКС» направив представнику позивача лист з вимогою про явку представника і потерпілої особи для здійснення ідентифікації та верифікації та для надання оригіналів паспорту та РНОКПП (а.с.15 т.1).

30.09.2022 року адвокат Демарчук М.В. направив на електронну адресу відповідача завірені належним чином копії паспорту та РНОКПП ОСОБА_1

04.11.2022 року адвокат Демарчук М.В. направив на електронну адресу відповідача рахунок з СТО ФОП « ОСОБА_8 , витяги з Реєстру юридичних осіб та платників податків відносно ПОП ОСОБА_8 , постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28.09.2022р.

11.11.2022 року адвокат Демарчук М.В. направив на електронну пошту АТ «СК «АРКС» завірені електронно-цифровим підписом паспорт та РНОКПП ОСОБА_1 .

Проте, у встановлений п. 36.2 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк, відповідач рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування не прийняв.

Як вказує представник відповідача, таке рішення не прийнято відповідачем через те, що ні ОСОБА_1 , ні його представник не з`явилися до найближчого офісу страхової компанії для здійснення ідентифікації і верифікації особи, ОСОБА_1 не надав оригінал паспорту і РНОКПП, як це встановлено Положенням про здійснення установами фінансового моніторингу, яке затверджено постановою Правління Національного банку України 28.07.2020 № 107.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем були надані всі необхідні документи, зазначені у ст. 35 Закону № 1961-IV, у відповідача не було перешкод у прийнятті ним рішення про здійснення страхового відшкодування. Проте такого рішення відповідач до цього часу так і не прийняв.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Частиною 1 статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч.2 ст.22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв?язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до статті 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( далі Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1). Відповідно до цього Закону потерпілим - юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну (пункт 22.2).

Згідно зі ст. 29 Закону № 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до п. 35.1, п. 35.2 ст. 35 Закону № 1961-IV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування, до якої додаються:

а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа;

б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником;

в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа;

г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну;

ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого;

д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого;

е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника;

є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

Документи, зазначені у підпунктах "а"-"ґ" цього пункту, надаються для огляду та зняття копії або в копіях, засвідчених заявником. Страховик та МТСБУ мають право вимагати для огляду оригінали зазначених документів.

Відповідно до п. 36.1, п. 36.2 ст. 36 Закон № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

-у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;

-у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» ( у редакції Закону станом на 22.11.2022р. на час подачі заяви страховику) ( далі Закон №361-ІХ) встановлено, що суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний здійснювати належну перевірку в разі:

-встановлення ділових відносин (крім ділових відносин, встановлених на підставі договорів страхування за видами страхування, що не передбачають здійснення страхової виплати в разі дожиття застрахованої особи до закінчення строку дії договору страхування та/або досягнення застрахованою особою певного віку, визначеного в такому договорі, за якими клієнтом є фізична особа та загальний страховий платіж не перевищує 27 тисяч гривень або його сума еквівалентна зазначеній сумі, у тому числі в іноземній валюті; а також крім встановлення ділових відносин, які виникають на підставі договорів про участь в лотереї, за умови, що розмір ставки гравця не перевищує 5 тисяч гривень);

-наявності підозри;

-здійснення платіжних операцій (у тому числі міжнародних) без відкриття рахунка;

-проведення фінансової операції з віртуальними активами на суму, що дорівнює чи перевищує 30 тисяч гривень;

-виникнення сумнівів у достовірності чи повноті раніше отриманих ідентифікаційних даних клієнта;

-проведення разової фінансової операції без встановлення ділових відносин з клієнтами, якщо сума фінансової операції дорівнює або перевищує суму, визначену частиною першою статті 20 цього Закону.

Згідно із п.1, п.2 Додатку 1 до Положення про здійснення

установами фінансового моніторингу, яке затверджено постановою Правління Національного банку України 28.07.2020 № 107 (далі- Положення), установа зобов`язана здійснювати належну перевірку нових та наявних клієнтів у випадках, передбачених у статті 11 Закону про ПВК/ФТ. Заходи щодо ідентифікації та верифікації клієнта (представника клієнта) здійснюються установою в порядку, визначеному в додатку 2 до Положення про здійснення установами фінансового моніторингу (далі - Положення).

Відповідно до п. 17 Додатку 2 до Положення, установа здійснює ідентифікацію та верифікацію особи, на користь якої здійснюється страхове відшкодування або страхова виплата за договорами страхування відповідальності перед третьою особою, під час проведення страхового відшкодування або страхової виплати за такими договорами.

У п. 5 Додатку 2 зазначено, що установа може здійснити ідентифікацію на підставі інформації, отриманої від клієнта (представника клієнта), або одночасно на підставі документів та/або інформації, отриманої установою з метою здійснення його верифікації.

У Додатку 2 визначений зокрема такий спосіб ідентифікації і верифікації, як пред`явлення оригіналу документа власником у його особистій присутності (під особистою присутністю слід уважати фізичну присутність особи, верифікація якої здійснюється, в одному приміщенні з уповноваженим працівником установи під час здійснення верифікації його особи).

Разом із цим, згідно із п. 30 Додатку 2, установа може здійснити верифікацію клієнта - фізичної особи також шляхом використання одного з таких способів:

1) за допомогою Системи BankID НБУ в такому порядку:

отримати ідентифікаційні дані такої фізичної особи за допомогою засобів Системи BankID НБУ;

отримати від фізичної особи копію ідентифікаційного документа (копії сторінок ідентифікаційного документа, що містять ідентифікаційні дані), на яку накладений КЕП клієнта;

здійснити перевірку ідентифікаційних даних, що містяться в копії ідентифікаційного документа, КЕП та файлі, отриманому за допомогою Системи BankID НБУ від банку, що є абонентом-ідентифікатором, на їх відповідність;

2) шляхом отримання електронної копії ідентифікаційного документа, в такому порядку:

отримати е-паспорт / е-паспорт для виїзду за кордон, завірений кваліфікованою електронною печаткою Державного підприємства "ДІЯ" з відповідною кваліфікованою електронною позначкою часу, що відповідатиме даті здійснення установою верифікації особи, та:

здійснити фотофіксацію особи із використанням методу розпізнавання реальності особи з подальшим накладенням КЕП уповноваженого працівника установи та кваліфікованої електронної позначки часу на отриманий електронний документ, що містить фото; або

отримати копію ідентифікаційного документа або опитувальника, на який накладений КЕП клієнта.

Установа може вважати верифікацію клієнта - фізичної особи завершеною лише за умови здійснення нею успішної перевірки відповідності отриманих ідентифікаційних даних.

Встановлюючи обставини звернення позивача до відповідача за виплатою страхового відшкодування, судом першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно досліджено докази, наявні в матеріалах справи, надані сторонами, та обґрунтовано встановлено, що вперше з заявою про виплату страхового відшкодування представник позивача звернулась до страхової компанії 09.09.2022 року , в подальшому 30.09.2022 року було направлені належнм чином копії паспорту та РНОКПП позивача, а 11.11.2022 року ці ж документи завірені електронно-цифровим підписом, 04.11.2022 року було направлено на адресу відповідача рахунок з СТО ФОП « ОСОБА_8 » витяг з реєстру та постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28.09.2022 року.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що документи позивача, а саме копія паспорту та копія РНОКПП не було засвідчена ЕЦП, представником відповідача жодним доказам не було підтвреджено.

Електронний документ це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною (стаття 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (частини перша та друга статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги» (частина перша статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Оригінал електронного документа повинен давати змогу довести його цілісність та справжність у порядку, визначеному законодавством; у визначених законодавством випадках може бути пред`явлений у візуальній формі відображення, в тому числі у паперовій копії. Електронна копія електронного документа засвідчується у порядку, встановленому законом. Копією документа на папері для електронного документа є візуальне подання електронного документа на папері, яке засвідчене в порядку, встановленому законодавством (частини четверташоста статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму (частина перша статті 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Створення паперового примірника електронного документа відбувається шляхом його виготовлення на папері разом з усіма обов`язковими для даного виду документа реквізитами з дотриманням встановленого законодавством порядку їх розміщення, а також з іншими наявними необов`язковими реквізитами (пункт 2 глави 6 розділу ІІ Порядку роботи з електронними документами у діловодстві та їх підготовки до передавання на архівне зберігання, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2014 року № 1886/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2014 року за № 1421/26198).

Електронний підпис це електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис (пункт 12 частини першої статті 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» тут і далі у редакції, чинній на момент подання апеляційних скарг).

Кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису (частина четверта статті 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги»).

Відповідно до пункту 31 частини першої статті 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» перевірка процес засвідчення справжності і підтвердження того, що електронний підпис чи печатка є дійсними.

Перевірка кваліфікованого електронного підпису чи печатки проводиться будь-якою особою з метою отримання інформації про дійсність чи недійсність кваліфікованого електронного підпису чи печатки (пункт 82 Вимог у сфері електронних довірчих послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2018 року № 992).

Отже, апеляційний суд встановивши, що представник позивача неодноразово направляла на адресу Страхової компанії, 09.09.2022 року та 11.11.2022 року за допомогою ЕЦП документи позивача для виплати страхового випадку із підтвердженням своїх повноважень, вважає, що відповідач безпідставно відмовляв у такій виплаті та вимагав з`явитись безпосередньо до відділення відповідача, оскілька дана вимога не передбачена ст 35 Закону УкраїниЗакону № 1961-IV, а тому відмова у виплаті є незаконною.

Що стосується доводів скарги, щодо неправильного застосування судом першої інстанції Закону України «Про запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдженню зброї масового знишення», апеляційний суд вважає, що у даному випадку вони зводяться до не згоди із рішення, оскільки як встановлено матерілами справи, позивачем та АТ «СК «АРКС» не було ділових відносин, оскільки Позивач не укладав із Відповідачем ніяких договорів страхування, а виплата страхового відшкодування в результаті заподіяння шкоди Страхувальником (яким є винуватець ДТП ОСОБА_5 та уклала договір страхування із Відповідачем) майну третіх осіб, а саме майну Позивача та ніякої тривалості відносин не передбачалося, оскільки це одноразова виплата страхового відшкодуваня.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону фінансові операції є пороговими, якщо сума, на яку здійснюється кожна із них, дорівнює чи перевищує 400 тисяч гривень (для суб`єктів господарювання, які проводять лотереї та/або азартні ігри, - 55 тисяч гривень) або дорівнює чи перевищує суму в іноземній валюті, банківських металах, інших активах, еквівалентну за офіційним курсом гривні до іноземних валют і банківських металів 400 тисяч гривень на момент проведення фінансової операції (для суб`єктів господарювання, які проводять лотереї та/або азартні ігри, - 55 тисяч гривень).

Сума страхового відшкодування не перевищувала ч. 1 ст. 20 Закону України«Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, отриманих злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму», оскільки у даному випадку, сума страхового відшкодування складає 60589,13, грн.

Апеляційний суд вважає, що рішення ухвалено з дотримання норм матеріального та процесуального права, будь-яких підстав для його скасування и зменшення такої суми апелянтом не наведено та апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновки суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, зводяться до переоцінки доказів, Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Колегія суддів перевірила доводи апеляційної скарги на предмет законності судового рішення виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судом норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин у справі, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і не дають підстав вважати, що судом порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін

Керуючись статтями 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» залишити без задоволення.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: О. В. Халаджи

Т.В. Космачевська

Ж.І. Максюта