Справа № 331/3310/24
Провадження № 2-о/331/325/2024
У Х В А Л А

про залишення заяви без руху

03 червня 2024 року місто Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя Яцун О.О., в стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі за заявою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , за участю заінтересованої особи: ОСОБА_3 , про встановлення факту родинних відносин,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду з даною заявою.

Просив суд встановити факт батьківства, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; з підстав зазначених в цій заяві.

Дослідивши матеріали заяви, суддя приходить до висновку, що заява підлягає залишенню без руху з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Статтями 175, 177 ЦПК України визначено вимоги до змісту та форми позовної заяви, документів, що додаються до позовної заяви, обов`язок дотримання яких покладається на позивача.

Як роз`яснено у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Зазначене кореспондується з п. 7 постанови Пленум Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", де вказано, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зіст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) як заінтересовані особи.

Згідно ст. 318 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено:

1) який факт заявник просить встановити та з якою метою;

2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт;

3) докази, що підтверджують факт.

Встановлення факту, що має юридичне значення, в окремому провадженні можливе за умови, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто, від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб, однак по справі не вказано, хто є заінтересованими особами по справі, не зазначено в якості заінтересованої особи Вознесенський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

При цьому, заявнику слід врахувати, що суб`єктний склад заінтересованих осіб у справі визначається в залежності від мети встановлення факту.

Тому з урахуванням викладеного заявнику необхідно зазначити дійсну мету встановлення факту батьківства.

Відповідно до п.п. 1, 15Постанови пленуму Верховного суду України N 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»наведений уст. 273 ЦПК(в попередній редакції на даний часст. 315 ЦПК України) перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 01 жовтня 1968 року; батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності.

Визнання факту батьківства може мати значення для спадкових правовідносин, у зв`язку з чим обов`язковим є залучення до справи як заінтересованої сторони близьких родичів покійного (батьків, братів, сестер, дітей тощо) особи, тобто осіб, які є спадкоємцями померлого за заповітом або за законом, оскільки встановлення факту батьківства померлого впливає на права та обов`язки інших спадкоємців.

В разі відсутності у померлого спадкоємців, заінтересованою особою повинен виступати орган місцевого самоврядування, який представляє громаду, на території якої знаходиться спадкове майно, а також орган реєстрації актів цивільного стану.

При цьому, зазначення у заяві мети встановлення факту, що має юридичне значення має важливе значення для правильного визначення кола заінтересованих осіб, а також для перевірки судом наявності спору про право.

Отже, заявнику слід вказати мету встановлення факту, що має юридичне значення, а також з урахуванням зазначеної мети визначитися із колом заінтересованих осіб у цій справі, на права та обов`язки яких вплине прийняте судом рішення (відповідний орган пенсійного фонду, близькі родичі покійного (батьки, брати, сестри, діти тощо) покійного, тобто особи, які є спадкоємцями померлого за заповітом або за законом тощо) та надати відповідні докази , що підтверджують зазначені обставини.

Також, при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і покійним до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Однак, всупереч вказаним нормам заявником, крім посилань на наявність свідків, не додано доказів про спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і покійним до народження дитини; спільне утримання ними дитини; висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи, що є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку.

Враховуючи зазначене, заявнику слід надати суду уточнену заяву про встановлення факту батьківства, у якій зазначити дійсну мету встановлення даного факту, коло заінтересованих осіб, надати докази, якими підтверджується наявність спадкового майна після смерті ОСОБА_4 , а також додати докази, що підтверджують спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і покійним до народження дитини; спільне утримання ними дитини; висновок судово - генетичної або судово - імунологічної експертизи.

Згідно ч. 1 ст. 177 ЦПК України у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Таким чином, заявнику також слід додати до заяви докази надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів з урахуванням положеньстатті 43 цього Кодексу

Також, у порушення п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, заявник не вказав особу у наявності якої знаходяться оригінали письмових доказів, доданих до заяви.

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження заяви до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Крім цього, в порушення вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України до заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Так, правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

Відповідно до ст. 1 цього Закону судовий збір збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Згідно ст. 2 Закону України «Про судовий збір» платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою заяви у справах окремого провадження ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що становить 605 грн 60 коп.

Таким чином, заявнику за подання до суду вищевказаної заяви необхідно сплатити судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

Керуючись ст. ст. 175, 177,185 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Заяву - залишити без руху.

Надати заявнику (представнику заявника) строк для усунення недоліків заяви, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання заявником ухвали, попередивши, що у випадку невиконання зазначених вимог заява буде визнана неподаною та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.О. Яцун