Справа №442/7665/24
Провадження №2/442/1814/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

14 листопада 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого судді Хомика А.П.

розглянувши в приміщенні суду в м. Дрогобичі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, -

встановив:

13.09.2024 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь майнову шкоду в розмірі 5000 гривень та моральну шкоду в розмірі 100 000 гривень.

В обґрунтування позову покликається на те, що вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 грудня 2021 року ОСОБА_2 визнано винуватим за пред`явленим обвинуваченням за ч. 2 ст. 345 КК України та призначено йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком на 1 (один) рік.

Вироком встановлено, що ОСОБА_2 09.03.2020 близько 15 год. 40 хв., рухаючись на гужовому возі із зрізаними колодами дерев породи «вільха» в лісовому масиві урочища «Долішнє», що неподалік обходу №1 Воля-Якубовського лісництва ДП «Дрогобицьке лісове господарство», поблизу с.Воля-Якубова Дрогобицького району, Львівської області, на законну вимогу майстра лісу вказаного лісництва ОСОБА_1 , який є працівником правоохоронного органу і відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2009 року «Про затвердження положення про державну лісову охорону», виконував покладені на нього обов`язки, зокрема щодо охорони лісу. Побачивши громадянина ОСОБА_2 , який керував гужовою повозкою, завантаженою лісопродукцією, запропонував йому зупинити керовану ним гужову повозку. Проте, громадянин ОСОБА_2 не хотів зупинити віз, не бажаючи виконувати подальші вимоги ОСОБА_1 , щодо припинення перевезення зрізаних колод, намагаючись втекти від нього, утримуючи в своїй правій руці батіг з металевою основою, тоншим кінцем, умисно наніс ОСОБА_1 один удар в ділянку лівої щоки та ще один удар дерев`яним руків`ям вказаного батога в ділянку п`ятої п`ястної кістки правої китиці, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді синця на лівій щоці, яке згідно висновку експерта №99 від 10.03.2020 відносяться до легкого ступеня тілесних ушкоджень та закритого перелому п`ятої п`ястної кістки правої китиці, яке відносяться до середнього ступеня тілесних ушкоджень, як таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_2 зазначеними умисними діями вчинив умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легкої та середньої тяжкості тілесного ушкодження у зв`язку із виконання цим працівником службових обов`язків, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України.

Вироком Львівського апеляційного суду від 18.04.2022 року вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 грудня 2021 року стосовно ОСОБА_2 за ч.2 ст. 345 КК України скасовано в частині призначення покарання. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком на 1 (один) рік.

З вказаних підстав просить стягнути з ОСОБА_2 5000 грн. матеріальної шкоди та 100000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою від 17.09.2024 провадження в зазначеній справі відкрито, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 29.10.2024.

Копію ухвали з позовною заявою та додатками направлено відповідачу.

29.10.2024 розгляд справи відкладено на 14.11.2024 у зв`язку з неявкою відповідача.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує з підстав викладених у позові. Просив позов задоволити, не заперечив щодо заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання потворно не з`явився, причин своєї неявки не повідомляв, однак належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи за останньою відомою судові адресою. Як вбачається з повернутої кореспонденції, яка направлялась на адресу відповідача, така ним не отримувалась. Відправлення повернуто за зворотною адресою, причина повернення: "закінчення встановленого терміну зберігання".

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України).

Суд, керуючись вимогами ст.ст. 223, 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів, ухваливши заочне рішення, оскільки: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти заочного вирішення справи; підстави для відкладення розгляду справи відсутні.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно вироку Львівського апеляційного суду Львівської області від 18.04.2022 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком на 1 (один) рік.

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_2 умисними діями вчинив умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу, ОСОБА_1 , легкої та середньої тяжкості тілесного ушкодження у зв`язку із виконання цим працівником службових обов`язків.

Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21)).

Підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі.

Майнова шкода, як свідчить зміст статті 1166 ЦК України, завдається порушенням належних саме особі особистих немайнових прав та/або майнових прав.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів на підтвердження заподіяння позивачу майнової шкоди внаслідок дій відповідача, не надано жодних квитанцій на придбання ліків чи надання послуг, а лише представлено копії записів з медичної книжки.

З вказаних підстав у цій частині у задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю.

Щодо стягнення моральної шкоди, суд зазначає таке.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року (зі змінами від 25 травня 2005 року), розмір відшкодування моральної шкоди повинен визначатися судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Згідно роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України, з подальшими змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує стан здоров`я позивача, характер та обсяг психологічної травми, яку він отримав внаслідок заподіяної йому відповідачем шкоди, що призвела до емоційного стресу, що супроводжувався почуттям тривоги, безсонням.

Суд також приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка склалась в цій сфері, а саме, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом і у практиці ЄСПЛ приймаються до уваги різні обставини як такі, що заподіюють моральну шкоду: незручності, викликані негативним впливом на здоров`я; стурбованість і тривога через те, що ситуація триває довго; глибоке відчуття несправедливості, викликане тривалим невиконанням судового рішення; розчарування тощо (Мілазі проти Республіки Італії від 25.06.1987 р., Лопес Остра проти Іспанії від 09.12.1994 р., Цимерман і Штайнерн проти Швейцарської Конфедерації від 13.07.1983 р., Жовнер проти України від 29.06.2004 р., Полтораченко проти України від 18.01.2005 р.).

Оцінюючи розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, з врахуванням вказаних ним та встановлених судом обставин та характеру спричиненої моральної шкоди, та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд визначає моральну шкоду в розмірі 10000 гривень.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, так як позивач був звільнений від сплати судового збору при подачі позову, судовий збір в розмірі 1211,20 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави .

Керуючись ст. ст. 10, 12, 81, ч. 4 ст. 206, 258, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд -

ухвалив :

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 10000 (десять тисяч) гривень моральної шкоди, заподіяної внаслідок нанесення тілесних ушкоджень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1211,20 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, тобто, шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: невідомий, адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Хомик А.П.