Справа № 682/1001/24
Провадження № 2/682/446/2024
РІШЕННЯ
Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого судді Маршал І.М.,
секретаря судового засідання Захарчук С.П.,
за участі представника позивача, адвоката Андрієвського О.А.,
відповідача ОСОБА_1 ,
представника третьої особи Виконавчого комітету Славутської міської ради Кравчук І.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Славута цивільну справуза позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в належному користуванні житлом та зобов`язання вчинити дії, третя особа Виконавчий комітет Славутської міської ради,-
ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод в належному користуванні житлом та зобов`язання вчинити дії, третя особа Виконавчий комітет Славутської міської ради. В обгрунтування позову позивач вказувала, що їй на праві спільної часткової власності належить частина будинку АДРЕСА_1 . Друга частина вказаного будинку належить відповідачу ОСОБА_1 . Так, син відповідачки ОСОБА_3 придбав собаку великої породи, яку вони помістили у збудований ними вольєр на відстані близько 6, 5 метрів від стіни житлового будинку. Відповідачка рідко прибирає після собаки, а тому в дворі та в будинку відчувається неприємний запах, спричинений відходами від собаки. Земельна ділянка, що прилягає до вольєру забруднюється стічними водами після вологого прибирання вольєру. Окрім цього, шерсть собаки регулярно потрапляє на частину домоволодіння позивача. Собака також постійно стрибає на огорожу з металопрофелю, виє та гавкає з 5-ї години ранку внаслідок чого створюється постійний дискомфортний шум. Позивачка неодноразово зверталася до сусіда з проханням про переміщення вольєру в інше місце, однак, відповідачка прохання позивачки проігнорувала. Позивачка з вказаним проханням також зверталась до Славутської міської ради. Спеціалістами виконавчого комітету Славутської міської ради було здійснено виїзд та проведено обстеження домоволодіння по АДРЕСА_1 . Під час проведення обстеження було встановлено, що впритул до огорожі з металопрофілю, зі сторони частини житлового будинку, що належить ОСОБА_1 облаштована та загороджена за допомогою секційної сітки територія, так званий відкритий вольєр орієнтованою площею 25 кв.м. На даній території знаходиться дерев`яна буда та утримується собака великих порід, що належить ОСОБА_1 . Вказана буда знаходиться орієнтовно на відстані 6,50 м. від стіни житлового будинку, яка розділяє його на дві належних сторонам спору частини.Собака вільно пересувається по вольєру. Візуально на огорожі з металопрофілю наявні сліди від лап тварини. Працівниками виконавчого комітету Славутської міської ради було проведено з ОСОБА_1 роз`яснювальну профілактичну бесіду про необхідність дотримання правил добросусідства, зокрема наголошено, що згідно ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок мають їх використовувати за цільовим призначенням та у спосіб щоб недопускати порушення прав інших осіб. ОСОБА_1 погодилась відгородити належний їй вольєр від огорожі позивачки та перемістити його на більшу відстань від житлового будинку, однак, своїх обіцянок не виконала. В частині будинку належного позивачці проживає її батько, який є інвалідом, часто хворіє, а тому гавкіт собаки, неприємні запахи, спричинені його відходами негативно впливають на стан здоров`я батька. Позивачка просить суд усунути їй перешкоди у належному користуванні земельною ділянкою та частиною житлового будинку АДРЕСА_1 шляхом зобов`язання відповідача ОСОБА_1 перемістити існуючий вольєр для собаки на відстань не менше 15 метрів від будинку у відповідності до існуючих санітарних норм утримання свійських тварин.
В судовому засіданні представник позивача адвокат Андрієвський О.А. підтримав заявлений позов із викладених у ньому підстав.
Відповідачка щодо позову заперечила, вважає його необгрунтованим та просить суд відмовити в його задоволенні, вона вжила заходів до переміщення вольєру на відстань понад метр від паркану, який встановила позивач, заперечує звинувачення в неналежному утриманні собаки, щодня здійснює прибирання.
Представник третьої особи виконавчого комітету Славутської міської ради в судовому засіданні пояснила, що станом на 23.09.2024 року, коли здійснено працівниками виконкому обстеження території домоволодіння відповідача встановлено, що вольєр, де утримується собака, належна відповідачці, зменешено за розміром у порівняні із попереднім обстеженням та має встановлену секційну сітку на відстані 1 м. 30 см від паркану сусідів по всій довжині вольєру. Стіни вольєра не мають спільних поверхонь із будинком чи парканом відповідачів. Правил утримання домашніх тварин у місті Славута затверджених рішенням Славутської міської ради від 31.01.2014 року № 16-38/2014 відповідач не порушує. Нормативно-правовими актами не встановлено обмеження для розміщення вольєру для собаки на території домоволодінь, а заявлені позивачкою вимоги стосуються правил утримання свійських тварин ( врх, кіз і т.п.), тому є необгрунтованими.
Свідок ОСОБА_4 суду показав, що є батьком позивачки, якій належить частина житлового будинку АДРЕСА_1 , він проживає у вказаному житлі один. Інша частина вказаного будинку належить відповідачу ОСОБА_1 . Відповідачка в своєму подвір`ї утримує собаку великої породи, яку помістила у збудований вольєр, що близько до стіни житлового будинку та паркану. В дворі будинку відчувається неприємний запах, спричинений екскрементами собаки, а шерсть собаки постійно потрапляє у його двір, летить у приміщення. Собака постійно стрибає на огорожу з металопрофілю, яка розділяє подвір`я будинку між його співласниками на дві частини, гавкає з 5-ї години ранку внаслідок чого створюється постійний дискомфортний шум, що негативно впливає на здоров`я свідка, який хворіє.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази та покази свідка, суд приходить до наступних висновків.
Позивачка ОСОБА_2 є співласником на праві спільної часткової власності 1/2 частки будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування частини житлового будинку від 21.07.2017 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 92560261 від 21.07.2017 року. Співласником іншої частки вказаного будинку є відповідачка по справі ОСОБА_1 .
В частині будинку АДРЕСА_1 , яка належить позивачці на праві спільної часткової власності зареєстрований та проживає її батько ОСОБА_4 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї Славутської міської ради від 18.05.2023 року.
На виконання доручення суду посадовими особами Виконавчого комітету Славутської міської ради було здійснено обстеження території домоволодіння відповідачки ОСОБА_1 , яка теж є співласником частини житлового будинку АДРЕСА_1 , а саме, обстежено так званий відкритий вольєр, де перебуває собака, яка належить відповідачці.
Так, 23.09.2024 року головним спеціалістом-інспектором відділу муніципальної інспекції управління житлово-комунального господарства, енергозбереження благоустрою та громадського порядку ОСОБА_5 , інспектором з благоустрою та громадського порядку відділу муніципальної інспекції управління житлово-комунального господарства енергозбереження благоустрою та громадського порядку ОСОБА_6 та головним спеціалістом юридичного відділу ОСОБА_7 було здійснено виїзд на місце проживання відповідачки ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 . В ході здійснення обстеження місця перебування собаки встановлено наступне.
Зі сторони частини житлового будинку, що належить ОСОБА_8 (передній двір), облаштована та загороджена за допомогою секційної сітки територія, так званий відкритий вольєр, орієнтовною площею 8 м.кв. На даній території знаходиться дерев`яна буда та утримується собака, що належить ОСОБА_8 . Вказана буда знаходиться орієнтовно на відстані 6,50 м. від стіни житлового будинку, яка розділяє його на дві належних сторонам спору частини.
Додатково відповідачкою за допомогою секційної сітки було відгорожено описане місце перебування собаки (так званий відкритий вольєр) від паркану з металопрофілю, що розділяє дві частини домоволодіння. Відстань від облаштованої відповідачкою секційної сітки до цього паркану становить 1 метр 30 сантиметрів по всій довжині сітки та паркану. Окрім цього, відстань від найближчого кутка так званого відкритого вольєру до стіни житлового будинку, яка розділяє його на дві належних сторонам спору частини становить 1 метр 70 сантиметрів, висота секційної сітки - 1 метр 55 сантиметрів. Встановлення такої сітки відповідачкою унеможливлює перебування собаки впритул до паркану та житлового будинку, а також перешкоджає здійсненню ним шуму, що утворюється в результаті стрибання тварини на огорожу з металопрофілю.
Викладене стверджується письмовими поясненнями третьої особи - виконавчого комітету Славутської міської ради та долученими до них матеріалами фотофіксації. А також підтверджується оглянутим у судовому засіданні відео, наданим стороною позивача.
Як було встановлено судом в ході розгляду справи відповідачка вжила заходів щоб собака не стрибав на огорожу паркану з металопрофелю та не створював цим зайвого шуму, а саме, нею за допомогою секційної сітки було відгорожено місце перебування собаки (так званий відкритий вольєр) від паркану з металопрофілю, що розділяє дві частини домоволодіння.
Так, відстань від облаштованої відповідачкою секційної сітки до цього паркану становить 1 метр 30 сантиметрів по всій довжині сітки та паркану. Окрім цього, відстань від найближчого кутка так званого відкритого вольєру до стіни житлового будинку, яка розділяє його на дві належних сторонам спору частини становить 1 метр 70 сантиметрів, висота секційної сітки - 1 метр 55 сантиметрів. Встановлення такої сітки відповідачкою унеможливлює перебування собаки впритул до паркану та житлового будинку, а також перешкоджає здійсненню ним шуму, що утворюється в результаті стрибання тварини на огорожу з металопрофілю.
Частиною 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
За приписами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частинами першою, другою статті 180 ЦК України тварини є особливим об`єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом. Правила поводження з тваринами встановлюються законом.
В порядку частини другої статті 7 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», умови утримання тварин повинні задовольняти їх природні потреби в їжі, воді, сні, рухах, контактах із собі подібними, у природній активності та інші потреби. Кількість тварин, що утримуються обмежується можливістю забезпечення їм умов утримання відповідно до вимог цього Закону.
Відповідно до частини першої статті 9 цього Закону особа, яка утримує домашню тварину, зобов`язана: забезпечити домашній тварині необхідні умови, що відповідають її біологічним, видовим та індивідуальним особливостям, відповідно до вимог цього Закону; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм експлуатації житлового приміщення, де утримується домашня тварина (місце постійного утримання), та норм співжиття.
Правила утримання домашніх тварин установлюються органами місцевого самоврядування (частина друга цієї норми Закону).
Фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, зазначених у статті 2 цього Закону, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин (частина восьма статті 9 цього Закону).
Згідно пункту 1.4 Правил утримання домашніх тварин у місті Славута, затверджених рішенням Славутської міської ради від 31.01.2014 № 16-38/2014, (далі Правила) домашні тварини можуть належати на правах власності або на інших підставах, що не суперечать чинному законодавству України, юридичній особі або фізичній особі, яка досягла 18 років і спроможна забезпечити умови утримання тварини відповідно до природних (фізіологічних) та інших потреб. Згідно п. 3.1 Правил умови утримання тварин повинні відповідати їх біологічним, видовим та іншим індивідуальним особливостям. Місце утримання тварин повинно забезпечити неможливість заподіяння шкоди третім особам або майну внаслідок агресивної або непередбачуваної дії тварини (п.3.3 Правил). Дозволяється утримувати тварин на території присадибної земельної ділянки за умови, якщо огорожа цієї ділянки забезпечує ізоляцію тварини на цій території та наявна попереджувальна табличка про існування тварини (п.3.4.3 Правил). Особа, яка утримує домашню тварину зобов`язана дотримуватись санітарно-гігієнічних норм експлуатації житлового приміщення, де утримується домашня тварина, та норм співжиття, запобігати безконтрольному виходу тварини поза межі місця її утримання; запобігати небезпечним проявам тваринами, які утримуються, по відношенню до людей, інших тварин або майна (п. 4.1.5 Правил).
Здійснивши системний аналіз правових норм, заслухавши доводи сторін по справі, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 4,15, 81,258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-
У позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в належному користуванні житлом та зобов`язання вчинити дії, третя особа Виконавчий комітет Славутської міської ради, - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції.

Суддя Маршал І. М.