Постанова

Іменем України

15 жовтня 2024 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/15201/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О. В., Немировської О. В.,

за участю секретаря Марченка М. С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну ОСОБА_1

на рішення Печерського районного суду м. Києва

від 27 червня 2024 року

в складі судді Остапчук Т. В.

у цивільній справі №761/44715/23-ц Печерського районного суду м. Києва

за позовом ОСОБА_1

до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО"

про зобов`язання вчинити дії

У С Т А Н О В И В:

В грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" (далі - КП "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО"), в якому просив:

1) зобов`язати відповідача скласти та підписати акт про відокремлення (відключення) квартири АДРЕСА_1 від системи централізованого опалення;

2) зобов`язати провести перерахунок за комунальні послуги з центрального опалення у період з 15.11.2021 року та зобов`язати припинити нарахування за споживання послуг з централізованого опалення до квартири АДРЕСА_1 .

Позовну заяву мотивував тим, що КП "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" на підставі договору надавав йому послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Після розроблення робочого проекту реконструкції системи газопостачання, а саме встановлення автономного опалення та від'єднання квартири від мережі центрального опалення, він звернувся до відповідача з приводу підписання Акту про відключення квартири від системи центрального опалення, проте отримав письмову відмову про неможливість вирішення питання щодо відключення квартири від централізованого опалення та здійснення перерахунку заборгованості, що спонукало його звернутися до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 21 червня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного з`ясування обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що фактично відповідач з вересня 2021 року не надає та не може надавати послуги з централізованого опалення, оскільки квартира фізично від'єднана від мережі.

Вказував, що АТ "Київгаз" провів відповідні роботи та видав довідку, яка підтверджує пуск газу до квартири з дотриманням норм проектної документації, але відповідач продовжує нараховувати плату та при цьому не надає послуги з централізованого опалення. Додав, що він отримує реальні послуги та рахунки від ГК "Нафтогаз Україна".

Зазначав, що суд відмовив лише по першому пункту позовної заяви, що є порушенням положень статті 265 ЦПК України.

Вважав, що відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції не захистив його порушеного права відповідачем.

За наведених обставин просив рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 червня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги частково, а саме зобов'язати КП "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" припинити нараховувати (виставляти) рахунки за споживання послуг з централізованого опалення квартири АДРЕСА_1 .

Представник позивача - ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених в ній.

Представник відповідача - Кравець Т. П. в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила рішення залишити без змін.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевірила законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, та дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що у вересні 2021 року у квартирі АДРЕСА_1 , яка на праві власності зареєстрована ОСОБА_1 , проведено реструктуризацію системи газопостачання, а саме: встановлено автономне опалення (газовий котел замість газової колонки) та відбулося від`єднання від мережі центрального опалення.

Згідно довідки АТ «Київгаз» від 11.09.2023 в квартирі позивача з 30.09.2021 проведений пуск газу на газовий котел, відповідно до проектної документації, який призначений для обігріву приміщення та підігріву води.

Відповідно до Акту прихованих робіт від 14.10.2021, роботи виконані відповідно до стандартів будівельних норм та правил технічних умов, відповідають вимогам їх прийняття.

11 жовтня 2023 року представник ОСОБА_1 направив відповідачу копії проектно-технічної документації з проханням розглянути питання про відключення квартири позивача від централізованого опалення у зв`язку із встановленням у вересні 2021 року автономного опалення.

У відповіді від 15.11.2023 вих. №30/3/2/12440, відповідач зазначив про неможливість вирішення питання щодо відключення квартири за адресою: АДРЕСА_1 , від централізованого опалення та здійснення перерахунку у зв`язку з відсутністю правових підстав, а саме не дотримався умов, які визначені в п. 1 розділу ІІІ Порядку №169.

Колегія суддів погоджується з доводами відповідача, що порушення порядку від'єднання від мережі централізованого опалення не є підставою для задоволення позову.

У постанові Верховного Суду від 01 грудня 2021 року у справі №607/25229/18 зроблено висновок, що "відповідно до Порядку №4 від 22 листопада 2005 року, для вирішення питання відключення споживача від мережі централізованого опалення він повинен звернутися до постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, для розгляду питань щодо відключення споживачів від мережі з відповідною письмовою заявою. Комісія після вивчення наданих власником документів приймає відповідне рішення, яке оформляється протоколом. При позитивному рішенні заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником. Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Відключення приміщень від внутрішньобудинкової мережі централізованого опалення виконується монтажною організацією, яка реалізує проект. По закінченні робіт складається акт про відключення від мережі централізованого опалення і подається заявником до комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання. Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 6 листопада 2007 року №169 внесено зміни до Порядку від 22 листопада 2005 року № 4, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому. Отже, відключення споживачів від мережі централізованого опалення відбувається тільки на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, з вчиненням в подальшому дій споживачем з дотриманням визначеної Порядком №4 від 22 листопада 2005 року процедури".

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі №209/4950/15-ц, від 17 квітня 2019 року у справі №683/2223/17, від 18 вересня 2019 року у справі №215/1724/16-ц.

Верховний Суд в постанові від 09 лютого 2022 року у справі №953/24063/19 вказав, що "17 вересня 2019 року набрав чинності наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26 липня 2019 року №169 "Про затвердження Порядку відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води" (далі - Порядок №169). Пункт 1 розділу ІІІ Порядку № 169 визначає, що власники квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, приєднаного до мережі (системи) централізованого опалення (теплопостачання) (далі - ЦО) та системи (мережі) постачання гарячої води (далі - ГВП), мають право відокремити (відключити) свою квартиру чи нежитлове приміщення від ЦО та ГВП у разі, якщо на день набрання чинності Законом України "Про житлово-комунальні послуги" не менше як половина квартир та нежитлових приміщень цього будинку відокремлена (відключена) від ЦО та ГВП, та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні. Для відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП власник квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку звертається до органу місцевого самоврядування з письмовою заявою в довільній формі із зазначенням причини відокремлення (відключення) та подає інформацію про намір влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) такої квартири чи нежитлового приміщення (пункт 3 розділу ІІІ Порядку №169). Заява про відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку від ЦО та ГВП передається на розгляд постійно діючої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води (пункт 4 розділу ІІІ Порядку №169). Для відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення власник забезпечує розроблення проєкту відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП, який виготовляється відповідно до державних будівельних норм і правил та має забезпечити ізоляцію транзитних стояків, а також, у разі потреби, перенесення транзитних стояків. За потреби, власник забезпечує виготовлення проєкту встановлення системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні, виготовленого відповідно до державних будівельних норм і правил (пункт 7 розділу ІІІ Порядку №169).

Отже, відключення споживачів від мережі централізованого опалення відбувається тільки на підставі рішення постійно діючої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади".

У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, врахувавши вищенаведені обставини та положення закону, а також встановивши, що позивачем не дотримано визначеної законодавством процедури відключення від мереж централізованого опалення та не надано суду рішення постійно діючої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, про відключення квартири від системи централізованого опалення, дійшов правильного висновку, що позивач самовільно відключився від системи централізованого опалення та обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги, що до квартири здійснено пуск газу з дотриманням норм проектної документації, що підтверджується довідкою АТ Київгаз", не спростовує висновку суду про не дотримання процедури відключення від мереж централізованого опалення, а відтак не може бути підставою для скасування рішення суду. З цих же підстав не заслуговують на увагу судової колегії і доводи апеляційної скарги про отримання позивачем послуг та рахунків на сплату від ГК "Нафтогаз Україна".

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що судом розглянуто лише одну позовну вимогу про зобов'язання скласти та підписати акт про відокремлення (відключення) квартири позивача від системи централізованого опалення, колегія суддів зазначає, що такі доводи є безпідставними, оскільки як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваного рішення суд першої інстанції, встановивши, що відключення квартири позивача від системи централізованого опалення відбулося без дотримання вимог діючого законодавства, дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог (а. с. 88).

З цього приводу колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що у разі самовільного відключення квартири від мережі централізованого опалення, без вирішення у передбаченому чинним законодавством порядку питання про надання дозволів на таке відключення відсутні підстави для припинення нарахувань за теплову енергію та відповідно здійснення перерахунку.

Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом в постановах від 22.07.2020 у справі №500/5362/17, від 18.06.2020 у справі №643/133/17, від 19.10.20219 у справі №703/69/16-ц, від 25 вересня 2019 року у справі №522/401/15-ц, від 19 вересня 2019 року у справі №629/367/17 та від 11.09.2019 у справі №456/2222/16-ц.

Крім того, вимога позивача про зобов'язання відповідача припинити здійснення нарахування за споживання послуг з централізованого опалення фактично зобов'язує відповідача до вчинення певних дій у майбутньому, а тому не підлягає задоволенню, оскільки згідно вимог чинного законодавства захисту підлягає тільки порушене право (постанова Верховного Суду від 20.06.2018 у справі №635/2907/16-ц).

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів вважає недоречними доводи позивача, що його квартира з вересня 2021 року фізично від'єднана від системи централізованого опалення та у зв'язку з цим відповідач не може надавати послуги з централізованого опалення.

Також з урахуванням всього зазначеного вище колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги, що відмовивши задоволенні позову суд першої інстанції не захистив порушеного права позивача.

Оскільки позивач здійснив відключення від мережі централізованого опалення не на підставі рішення комісії, то він повинен був передбачити ризики, а саме подвійну оплату за послуги опалення.

Таким чином, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги такого висновку суду першої інстанції не спростовують та фактично зводяться до незгоди з оцінкою доказів, наданих судом.

При цьому, колегія суддів враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі "Руїз Торіха проти Іспанії"). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ? від 27 вересня 2001 року у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії").

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 червня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

О. В. Немировська