КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-з/824/1456/2024 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 листопада 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Євграфової Є.П., Писаної Т.О.,

при секретарі Ганжалі С.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аркада-Житлосервіс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та визнання договору укладеним,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року ТОВ "Аркада-Житлосервіс" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та визнання договору укладеним.

Постановою Київського апеляційного суду від 11 вересня 2024 року апеляційну скаргу ТОВ «Аркада-Житлосервіс» та ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 березня 2024 року скасовано, провадження у справі закрито.

13 вересня 2024 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 направила до Київського апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення.

Заяву обґрунтувала тим, що оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 було частково задоволено, провадження по справі було закрито, то з позивача підлягають стягненню судові витрати.

Просила стягнути з ТОВ «Аркада-Житлосервіс» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 25 000,00 грн, витрат на професійну правничу допомогу.

Зазначила, що в суді апеляційної інстанції були понесені судові витрати під час перегляду судового рішення, про що подані відповідні докази.

Заяви про зменшення розміру судових витрат від позивача не надходило.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 , підтримав заяву з наведених в ній підстав та просив її задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 заперечував щодо задоволення заяви, просив відмовити в її задоволенні.

Вислухавши пояснення учасників процесу які з`явились у судове засідання сторін, перевіривши матеріали справи, доводи заяви, колегія суддів прийшла до висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення не підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Згідно з п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 3 ст. 270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України передбачено загальне правило щодо можливості подачі доказів про судові витрати протягом 5- ти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

В той же час Цивільний процесуальний кодекс України містить спеціальну норму з цього приводу, а саме ст. 246 ЦПК України, зі змісту якої вбачається, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі №285/5547/21 дійшов наступного правового висновку:

«Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 1 ст. 246 ЦПК України).

Таким чином, у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі.

У разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат».

У вищевказаній справі Верховний Суд зазначив, що суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні заяви про стягнення витрат на правову допомогу, оскільки зміст заяви не містить обґрунтування поважних причин неподання ним доказів, що підтверджують розмір судових витрат до закінчення судових дебатів у справі.

З матеріалів даної справи вбачається, що заявник не обґрунтував належним чином наявність поважних причин, які унеможливили йому подати докази щодо витрат на правничу допомогу до закінчення судових дебатів.

Не вбачається таких об`єктивних перешкод в дотриманні встановленого процесуальним законом порядку подання доказів з даного приводу й зважаючи на характер поданих до суду документів.

Окремо апеляційний суд зазначає, що підписання клієнтом документів про понесення витрат на правничу допомогу за домовленістю сторін після закінчення розгляду справи не є поважною причиною, яка унеможливлює здійснення даної дії до закінчення розгляду справи, оскільки дана умова залежить виключно від волевиявлення сторін договору та не обумовлена жодним стороннім фактором, який сторони не могли передбачити.

З урахуванням вищевказаної правової позиції Верховного Суду та наведених процесуальних норм, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що в разі неподання доказів понесення витрат на правничу допомогу у визначений законом строк, сторона має обґрунтувати, які поважні причини не дозволили їй подати такі докази до закінчення розгляду справи, чого в даному випадку зроблено не було.

Зважаючи на принцип диспозитивності, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про стягнення судових витрат.

Керуючись ст.ст. 133, 134, 137, 141, 142, 270 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 15 листопада 2024 року

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Є.П. Євграфова

Т.О. Писана