Справа № 347/416/24
Провадження № 22-ц/4808/834/24
Головуючий у 1 інстанції КІЦУЛА Ю. С.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів: Бойчука І.В., Василишин Л.В.,

секретаря: Гудяк Х.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманої суми пенсії, за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Кіцулою Ю.С. 11 квітня 2024 року в м. Косів Івано-Франківської області, повний текст якого складено 15 квітня 2024 року,

в с т а н о в и в :

У лютому 2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - ГУ ПФУ в Івано-Франківській області) звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманої суми пенсії.

В обґрунтування зазначено, що на обліку в ГУ ПФУ в Івано-Франківській області як одержувач пенсії перебуває ОСОБА_1 .

Так, 04 січня 2023 року відповідач звернувся до відділу обслуговування громадян №9 Головного управління (сервісний центр) із заявою про призначення пенсії за віком.

Для зарахування страхового стажу заявник надав трудову книжку, у якій зазначено, що він з 27.03.1985 року по 28.08.1989 року та з 30.08.1989 року по 25.12.1998 року працював у Косівському виробничому об`єднанні промислових підприємств.

ОСОБА_1 призначено пенсію за віком з 06 січня 2023 року.

12 вересня 2023 року Головним управлінням направлено до Косівського споживчого товариства запит щодо підтвердження періодів роботи відповідача за зазначені вище періоди.

Довідкою Косівської районної спілки споживчих товариств від 09 жовтня 2023 року повідомлено, що Косівське Виробниче об`єднання промислових підприємств, яке входило в склад Косівської райспоживспілки, ліквідоване в 2003 році. В процесі ліквідації Косівського Виробничого об`єднання промислових підприємств Косівська райспоживспілка прийняла на зберігання у свій відомчий архів документи Виробничого об`єднання.

Одночасно в довідці вказано, що ОСОБА_1 дійсно працював на посаді надомника цеху по виготовленню товарів непродовольчої групи Косівського Виробничого об`єднання промислових підприємств з 27.03.1985 року по 28.08.1989 року, що підтверджується відповідними наказами від 28.08.1989 року та довідкою про заробітну плату від 09.10.2023 року за 1985-1989 роки.

В наказі №46 «К» від 30.08.1989 року інформація про прийняття ОСОБА_1 на посаду робітника будівельної бригади відсутня.

В книгах по нарахуванню заробітної плати працівникам Косівського Виробничого об`єднання промислових підприємств за 1989-1998 роки відсутні відомості про заробітну плату ОСОБА_1 .

Також в листі було повідомлено, що за результатами опрацювання документів, доданих до заяви для призначення пенсії, до страхового стажу згідно трудової книжки не зараховано період роботи в Косівському Виробничому об`єднанні промислових підприємств з 30.08.1989 року по 25.12.1998 року, оскільки згідно довідки №66 від 09.10.2023 року вказаний період трудової діяльності не підтверджений; у наказі №46 «К» від 09.10.2023 року відсутній запис про призначення на роботу ОСОБА_1 , у книгах нарахування заробітної плати за 1989-1998 роки відсутні відомості про заробітну плату заявника. Страховий стаж становить 11 років 07 місяців 25 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком.

У зв`язку з цим виникла переплата пенсії в сумі 26 541 гривні 29 копійок за період з 06 січня 2023 року по 30 листопада 2023 року.

Листом від 11.12.2023 року ОСОБА_1 було запропоновано добровільно відшкодувати Пенсійному фонду надміру виплачені кошти в зазначеній сумі та шляхів її погашення.

Виплату пенсії відповідачу припинено з 01 грудня 2023 року.

Станом на лютий місяць 2024 року переплату пенсії не відшкодовано.

Просили стягнути з ОСОБА_1 безпідставно отриману суму пенсії за період з 06.01.2023 року по 30.11.2023 року в розмірі 26 541,29 грн (а.с.2-6, 14-18).

Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 11 квітня 2024 року у задоволенні позову відмовлено (а.с.73-75).

Не погодившись з таким рішенням суду, представник Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального права.

Апелянт вказав, що в оскаржуваному судовому рішенні зазначено, що зобов`язання з безпідставного набуття (придбання) майна виникають за наявності трьох умов: 1) має місце набуття або збереження майна; 2) вказане набуття або збереження майна здійснено за рахунок іншої особи; 3) має місце відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи.

Апелянт вважає, що в даній справі наявні всі перелічені умови щодо зобов`язання, які виникають з безпідставного набуття (придбання) майна.

Кошти в сумі 26 541,29 грн, які виплачені ОСОБА_1 за період з 06.01.2023 року по 30.11.2023 року, згідно норм чинного законодавства, мають статус майна юридичної особи.

Правовою підставою для набуття права на пенсійне забезпечення є наявність у особи, що звертається за призначенням (перерахунком) пенсії, необхідного віку та страхового стажу роботи.

Звертає увагу на те, що суд в оскаржуваному рішенні вказує на відсутність в матеріалах справи доказів про набуття відповідачем коштів у розмірі 26 541,29 грн у результаті рахункової помилки позивача.

На думку апелянта, такі твердження не відповідають дійсності, оскільки Головним управлінням до позовної заяви долучено розрахунок переплати по пенсійній справі ОСОБА_1 за період з 06.01.2023 року по 30.11.2023 року на зазначену суму, де вказано суму призначеної пенсії за вказаний період та фактично виплачену пенсію.

Зауважує, що в оскаржуваному судовому рішенні суд посилається на статтю 50 Закону 1058 та статтю 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» щодо правових підстав повернення виплачених надміру пенсій.

Однак, відповідно до пункту 16 Прикінцевих положень Закону 1058, що набув чинності з 01.01.2004 року, передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони КУкраїни та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-ХІІ застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

За наведених обставин просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити (а.с.79-82).

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 263, 264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним i обгрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають iз встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 04 січня 2023 року звернувся до відділу обслуговування громадян №9 (сервісний центр) Пенсійного фонду України Івано-Франківської області із заявою про призначення пенсії за віком, Згідно розписки-повідомлення, ОСОБА_1 надано пакет документів 04.01.2023 року для призначення пенсії по віку, і такі зареєстровані за № 51 (а.с.24-25).

Згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_1 , ОСОБА_1 наказом №47 від 27.03.1985 року прийнятий в цех по виготовленню товарів непродовольчої групи Косівського ВОПП - надомником. Звільнений із займаної посади наказом №45 «К» від 28.08.1989 року у зв`язку з ліквідацією цеху (а.с.22).

30.08.1989 року наказом № 46 «К» прийнятий на посаду робітника будівельної бригади Косівського виробничого об`єднання промислових підприємств та звільнений із займаної посади наказом №46 від 25.12.1998 року за ст.38 КЗпП України за власним бажанням (а.с.23).

Відповідно до розрахунку про переплату пенсії по пенсійній справі ОСОБА_1 , за період з 06.01.2023 року по 30.11.2023 року така переплата складає 26541, 29 грн. (а.с. 19).

12.09.2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зверталося із відповідним листом до Косівського споживчого товариства щодо підтвердження стажу ОСОБА_1 (а.с.27-28).

11.12.2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області листом повідомляло ОСОБА_1 про необхідність добровільного відшкодування надміру виплачених сум (а.с.29).

Довідкою №66 від 09.10.2023 року голова правління Косівської райспоживспілки проінформував Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо підтвердження стажу ОСОБА_1 на посаді надомника цеху по виготовленню товарів непродовольчої групи Косівського Виробничого об`єднання промислових підприємств з 27.03.1985 року до 28 серпня 1989 року та надав підтверджуючі документи. В наказі №46 «К» від 30.08.1989 року інформація про прийняття ОСОБА_1 на посаду робітника будівельної бригади відсутня. В книгах по нарахуванню заробітної плати працівникам Косівського ВОПП за 1989-1998 роки відсутні відомості про заробітну плату ОСОБА_1 . Косівське Виробниче об`єднання промислових підприємств, яке входило в склад Косівської райспоживспілки, ліквідовано в 2003 році (а.с. 30-42).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з положень ст.ст.1212, 1215 ЦК України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», встановивши, що позивачем не доведено наявності вини з боку відповідача, дійшов висновку, що ОСОБА_1 є добросовісним набувачем переплачених коштів.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів з огляду на таке.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст. 50 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року №6-4.

Відповідно до частини 3 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсії, що є безнадійними до стягнення, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 6-4 від 21.03.2003, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 15.05.2003 № 374/7695 ( із змінами, внесеними згідно з Постановою Пенсійного Фонду № 25-3 від 25.11.2014 року), суми пенсій, виплачені надміру, внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім`ї тощо.

Аналогічні положення містить ст. 103 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», відповідно до якої суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Разом із цим, зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту.

Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (частина перша статті 1215 ЦК України).

Отже, закон встановлює два виключення правила про повернення безпідставно набутого майна: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшов правильного висновку про те, що до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги про те, що у довідці №66 Косівської районної спілки споживчих товариств від вересня 09.10.2023 року зазначено, що стаж ОСОБА_1 на посаді робітника будівельної бригади не підтвердився, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки із запису в трудовій книжці відповідача встановлено, що він працював з 30.08.1989 року на посаді робітника будівельної бригади Косівського виробничого об`єднання промислових підприємств та звільнений із займаної посади наказом 25.12.1998 року (а.с.23).

Доказів про допущення відповідачем будь-яких порушень чи зловживань, які призвели до виникнення переплати пенсії, позивачем не надано.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів щодо недобросовісності дій відповідача, відтак заявлені позивачем позовні вимоги не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року встановлено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічний висновок також міститься у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», у справі «Ґаші проти Хорватії» та у справі «Трґо проти Хорватії».

З огляду на те, що виплата ОСОБА_1 пенсії у період з 06.01.2023 року по 30.11.2023 року проведена органом Пенсійного фонду України добровільно, на підставі відповідного рішення, при цьому фактів недобросовісності з боку відповідача або подання страхувальником недостовірних даних, судом не встановлено, а доказів наявності рахункової помилки позивач не надав, передбачені законом підстави для повернення безпідставно виплаченої пенсії відсутні.

Таким чином, вірно встановивши обставини по справі та визначившись з характером спірних правовідносин, суд прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Апеляційна скарга не містить нових засобів доказування, її доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Так, відхиляються колегією суддів твердження апелянта про те, що судом не враховано норми закону, що регулюють дані правовідносини.

Сам текст апеляційної скарги фактично дублює зміст позовної заяви, яка розглянута судом з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

При цьому, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції в частині правового обґрунтування відмови в задоволенні вимоги про стягнення надмірно сплаченої пенсії з підстав, визначених ст. 1215 ЦК України.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 11 квітня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: І.О. Максюта

І.В. Бойчук

Л.В. Василишин

Повний текст постанови складено 04 липня 2024 року.