КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Євграфова Є.П. Писана Т.О.

при секретарі Ганжалі С.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 8 квітня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, додаткових витрат на дитину та моральної шкоди, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, додаткових витрат на дитину та моральної шкоди.

Просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, в розмірі 5 120 грн.; додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду; стягнути з відповідача на користь позивача, як законного представника малолітнього ОСОБА_3 , 40 000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди, завданої ОСОБА_3 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21 серпня 2006 року між сторонами було зареєстровано шлюб, від якого у подружжя народилося двоє синів: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

31 липня 2013 року рішенням Києво-Святошинського районного суду міста Києва у справі № 369/6432/13-ц, шлюб між сторонами було розірвано.

Син ОСОБА_3 зареєстрований та проживає разом із батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Після розірвання шлюбу відповідачка повністю залишила сина інваліда на виховання позивачу, який сам є інвалідом першої групи з обмеженими фізичними можливостями.

Оскільки позивач не може самостійно забезпечувати, самостійно доглядати за собою без сторонньої допомоги, то Допомогу у догляді за дитиною надають батьки ОСОБА_1

Син ОСОБА_3 народився з вродженими вадами здоров`я дитинства, а, отже, потребує постійного догляду та піклування, забезпечення медичним доглядом і лікуванням. Двічі на рік, починаючи із 2018 року, дитині проводять курс інтенсивної нейрофізіологічної реабілітації.

Останнє обстеження та лікування дитини коштувало 13 092 грн.

Бабуся дитини двічі на рік своїми силами та за свій власний кошт возить внука на лікування та реабілітацію, на проходження якої двічі на рік витрачається більше 10 000 грн.

Відповідач ОСОБА_2 жодного разу не відвідала дитину та жодним чином не надала їй ні матеріальної, ні моральної допомоги.

У результаті протиправної поведінки відповідача дитині була завдана шкода, яка полягає у її тривалих душевних хвилюваннях, викликаних порушенням прав. Суттєво порушений як спокій дитини, так і позивача, що негативно впливає на повсякденний образ життя.

Син сторін ОСОБА_5 є інвалідом дитинства - захворювання ВВР головного мозку, синдром спастичного тетрапарезу, когнітивна недостатність, переніс у 2015 році операцію на обох ногах, двічі на рік проходить реабілітації, в міжкурсовий період отримує гімнастику та масаж, однак, весь цей час позбавлений материнського піклування, ласки і догляду.

Відповідач проживає в м. Київ, є працездатною, має працездатного чоловіка, непрацездатних батьків на утриманні не має.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 грудня становить 2618 гривень.

Оскільки відповідно до відомостей Державної служби статистики показник середньомісячної заробітної плати в м. Києві на жовтень 2021 року становить 20 481 грн., позивач вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина інваліда щомісячно в розмірі 5 120 грн.

Крім того, враховуючи наявність особливих обставин, що спричиняють додаткові витрати на дитину, позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача додаткові витрати на дитину у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн. щомісячно.

Відповідач ОСОБА_2 безспірно була обізнана, що на утриманні позивача перебуває їх хворий син ОСОБА_3 , від якого вона відмовилася. Однак, не дивлячись на те, що вона не звільнена від обов`язку утримання хворого сина, самоусунулася від цього обов`язку і жодним чином не надавала йому ні матеріальної, ні моральної допомоги.

З урахуванням того, що фактично восьми років позивач самостійно виховує і утримує хворого сина сторін ОСОБА_5 , який потребує постійного догляду, який здійснює батько, бабуся та дідусь, а також те, що хворий син сторін вже вісім років без материнського піклування і ласки, позивач вважає, що такими діями від ОСОБА_2 позивачу ОСОБА_1 завдана моральна шкода, яку позивач оцінює в розмірі 40 000 грн.

У лютому 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічним позовом про стягнення аліментів. Просила суд стягнути з ОСОБА_1 , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 грн. на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, і до досягнення дитиною повноліття.

Що під час перебування у шлюбі з ОСОБА_1 в них народились діти син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу між сторонами у 2013 році, залишився проживати з батьком, та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з матір`ю.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 не цікавиться життям, навчанням, вихованням та розвитком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За весь час після розлучення позивач за первісним позовом не сплачує аліменти в добровільному порядку та матеріально не утримує сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 березня 2023 року зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, об`єднано позовні вимоги за позовами в одне провадження.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 8 квітня 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, додаткових витрат на дитину та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти та додаткові витрати на утримання сина, ОСОБА_3 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу.

Суд першої інстанції дійшов до висновку, що з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати дитину, розмір аліментів на дитину 3 000 грн. щомісячно буде відповідати рівню життя, достатньому для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 8 квітня 2024 року в частині стягнення з нього на користь відповідача аліментів на утримання сина меншого ОСОБА_4 , зменшивши їх розмір з 3000 грн. до 2000 грн.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції не врахував, що позивач не працює, оскільки є інвалідом І групи, а тому виплата відповідачу встановленого судом першої інстанції розміру аліментів на утримання меншого сина фактично призведе до неможливості забезпечення ним належного догляду собі та старшому сину.

Вважає, що суд першої інстанції порушив принцип змагальності, частково задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_2 за зустрічним позовом, оскільки жодних доказів на підтвердження здійснення нею щомісячних витрат в сумі 10 000 грн. на утримання меншого сина матеріали справи не містять.

Зазначив, що суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_1 виплачував ОСОБА_2 грошові кошти на утримання меншого сина, незважаючи на невеликий дохід та утримання на нього себе і старшого сина.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, позивач не скористався своїм правом для подачі відзиву.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_6 підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 адвокат Конопат М.І. заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позиція суду апеляційної інстанції

Вислухавши доповідь судді доповідача, пояснення представників сторін які з`явились у судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та наявні у справі докази колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 серпня 2006 року, про, що Центральним відділом реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї, про що було зроблено актовий запис № 2557.

Від даного шлюбу у подружжя народилося двоє синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

31 липня 2013 року шлюб було розірвано на підстав рішення Києво-Святошинського районного суду міста Києва у справі №369/6432/13-ц.

Син ОСОБА_3 є дитиною-інвалідом, захворювання: ВВР головного мозку, синдром спастичного тетрапарезу, когнітивна недостатність, зареєстрований та проживає разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.15-16).

Сам ОСОБА_1 є інвалідом І групи, загальне захворювання.

ОСОБА_2 перебуває в іншому шлюбі і є матір`ю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам процесуального закону.

Відповідно до положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Визначаючи розмір аліментів, який необхідно стягнути зі сторін суд першої інстанції враховуючи обставин у відповідності до ст. 182 СК України не врахував, що ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" інвалідність - міра втрати здоров`я у зв`язку із захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження життєдіяльності особи, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав на рівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Підставою для встановлення II групи інвалідності є стійкі, вираженої важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, травмою або вродженою вадою, що призводять до значного обмеження життєдіяльності особи, при збереженій здатності до самообслуговування та не спричиняють потреби в постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі.

Критеріями встановлення II групи інвалідності є ступінь втрати здоров`я, що спричиняє обмеження у вираженому II ступені однієї чи декількох категорій життєдіяльності особи:

· обмеження самообслуговування II ступеня - здатність до самообслуговування з використанням допоміжних засобів і/або за допомогою інших осіб;

· обмеження здатності до самостійного пересування II ступеня - здатність до самостійного пересування з використанням допоміжних засобів і/або за допомогою інших осіб;

· обмеження здатності до навчання II ступеня - нездатність до навчання або здатність до навчання тільки у спеціальних навчальних закладах або за спеціальними програмами вдома;

· обмеження здатності до трудової діяльності II ступеня - нездатність до провадження окремих видів трудової діяльності чи здатність до трудової діяльності у спеціально створених умовах з використанням допоміжних засобів і/або спеціально обладнаного робочого місця, за допомогою інших осіб;

· обмеження здатності до орієнтації II ступеня - здатність до орієнтації в часі і просторі за допомогою інших осіб;

· обмеження здатності до спілкування II ступеня - здатність до спілкування з використанням допоміжних засобів і/або за допомогою інших осіб;

· обмеження здатності контролювати свою поведінку II ступеня - здатність частково чи повністю контролювати свою поведінку тільки за допомогою сторонніх осіб.

До II групи інвалідності можуть належати також особи, які мають дві хвороби або більше, що призводять до інвалідності, наслідки травми або вроджені вади та їх комбінації, які в сукупності спричиняють значне обмеження життєдіяльності особи та її працездатності.

Зазначена обставина судом першої інстанції не врахована, так як і те, що батько інвалід має піклуватись і за сином інвалідом який перебуває на його утриманні.

Доводи ОСОБА_2 щодо перебування у відпустці по догляду за дитиною теж заслуговують на увагу, але вона перебуває в шлюбі і питання утримання її і її дітей повністю покладається на її чоловіка.

Колегія суддів вважає не справедливим визначення рівного положення між батьком інвалідом який живе на пенсію і утримає свого сина інваліда і матір`ю сина інваліда яка самоусунулась від надання йому допомоги.

ОСОБА_2 рішення суду першої інстанції не оскаржувала, повністю з ним погодившись.

З урахуванням обставин інвалідності апелянта та дитини інваліда яка знаходиться повністю на його утриманні колегія суддів вважає за можливе змінити рішення суду першої інстанціїзменшивши розмір аліментів в твердій грошовій сумі з 3000 грн до 2000 грн., але не більше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 375, 383, 384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 8 квітня 2024 року в частині стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінити, зменшивши розмір аліментів в твердій грошовій сумі з 3000 грн до 2000 грн. але не більше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 15 листопада 2024 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Є.П. Євграфова

Т.О. Писана