Справа № 314/4406/15-ц
Провадження № 2/314/1/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2024 м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області в складі судді Мануйлової Н.Ю., секретар судового засідання Рясна А.В., розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 314/4406/15-ц за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

за участю представника позивача

(в режимі відео конференції) ОСОБА_4 ,

відповідачки ОСОБА_1 ,

ПОСТАНОВИВ:

У вересня 2015 року до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості у розмірі 159463,37 доларів США.

Ухвалою суду від 05.10.2015 було відкрито провадження у справі.

05.02.2016 до суду надійшла уточнена позовна заява ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , якою позивав зменшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість у розмірі 72334,46 доларів США.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 27.05.2008 уклали кредитний договір ZPJK003/MK. Відповідно до даного договору ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов`язався надати ОСОБА_5 кредит у розмір 51000 доларів США на термін до 20.05.2013, а ОСОБА_5 зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Представник позивача у позові зазначив, що ОСОБА_5 своїх зобов`язань не виконав, не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки, через що станом на 26.01.2016 він має заборгованість 164791,72 доларів США, яка складається з 42540,98 доларів США заборгованість за кредитом; 55965,44 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 66285,30 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 95911,35 доларів США, яка була задоволена судовим рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24.10.2011 з відповідачів на користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк», різниця становить 68880,37 доларів США, а також штрафи відповідно до договору 10,07 доларів США штраф (фіксована частина); 3444,02 доларів США штраф (процентна складова).

Отже заборгованість до стягнення становить 72334,46 доларів США.

У забезпечення виконання зобов`язання за договором ZPJK003/MK ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено:

договір поруки з поручителем ОСОБА_1 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором;

договір поруки з поручителем ОСОБА_2 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором;

договір поруки укладеним з поручителем ОСОБА_3 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором;

Поручителям було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов`язань за договором ZPJK003/MK.

Беручи до уваги, що відповідачі у кредитних правовідносинах діють як солідарні боржники; предметом спору є однорідні права та обов`язки, що випливають з кредитного договору та договору поруки, з метою здійснення принципу процесуальної економії, представник позивача вважав за доцільне об`єднати позовні вимоги позивача та кількох відповідачів в одній позовній заяві.

Враховуючи зазначене, представник позивача просив солідарно стгнути з ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 72334, 46 доларів США за кредитним договором ZPJK003/MK.

17.10.2018 до суду надійшов відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості, у якій відповідач ОСОБА_5 зазначив, що з позовними вимогами він не погоджується з огляду на таке.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськ від 06.10.2010 (справа № 2-2437/2011) позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № ZPGK003/MK від 27.05.2008 станом на 24.12.2010 в розмірі 764672, 42 грн, що еквівалентно 95911, 35 доларів США.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 27.09.2009 (справа № 2-712/2009) позов ЗАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягення на предмет застави задоволено повністю. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ZPGK003/MK від 27.05.2008 звернено стягнення на предмет застави пасажирський автобус МАN 1996 року випуску, що належить ОСОБА_5 . Зазначене рішення було звернено до примусового виконання.

Наявність зазначених рішень свідчить про те, що вже двічі стягнута заборгованість в судовому порядку за кредитним договором № ZPGK003/MK від 27.05.2007, до розміру якої включено тіло кредиту у повному розмірі та нараховані відсотки.

Дані рішення також є підтвердженням того, що ПАТ Кб «ПриватБанк», пред`явив вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, змінивши строк основного зобов`язання, а тому пред`явлення вимоги до поручителів є незаконним згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_5 у відзиві зазначив, що відповідав звернувся до суду вже втретє у 2015 році, тому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

28.03.2023 від відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 надійшли письмові пояснення, у яких вони зазначили, що рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 27.09.2009 (справа № 2-712/2009) позов ЗАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягення на предмет застави задоволено повністю. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ZPGK003/MK від 27.05.2008.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськ від 06.10.2010 (справа № 2-2437/2011) позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № ZPGK003/MK від 27.05.2008 станом на 24.12.2010 в розмірі 764672, 42 грн, що еквівалентно 95911, 35 доларів США.

Із зазначених рішень суду вбачається, що заборгованість по кредиту, до якої включено як тіло кредиту у повному розмірі, так і нарахування відсотків, вже двічі стягнута рішеннями судів.

Крім того, звертаючись до суду із позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» скористався передбаченим ч. 2 ст. 1050 ЦК України, ст. 554 ЦК України правом щодо дострокового стягнення з основного боржника та та поручителів заборгованості по тілу кредиту в повному обсязі.

Відповідачі також зазначили, що вказані вище рішення судів також свідчать про те, що ПАТ КБ «ПриватБанк», пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, змінив строк виконання основного зобов`язання.

У випадку наявності судового рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, порука не поширюється на правовідносини, які виникли після такого рішення у зв`язку з припиненням дії договору.

Підстав для повторного стягнення заборгованості немає.

Крім того, згідно з висновком судово-економічної експертизи від 02.02.2023, встановлено взаємно невідповідні умови кредитування, що визначені договором та додатком до нього (неузгодженість процентної ставки), а саме: ставка у додатку завищена без згоди поручителів, на підставі чого договір поруки припиняється.

Також у висновку судово-економічної експертизи від 02.02.2023 зазначено про неможливість встановити чи відповідають розрахунки заборгованості умовам кредитного договору або розрахувати наявну суму заборгованості.

Таким чином розрахунок, наданий банком, не є належним доказом, а позовні вимоги щодо розміру заборгованості є необґрунтованими.

Враховуючи зазначені обставини, відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просили відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні представниця позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити.

У судовому засіданні відповідачка ОСОБА_1 заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у письмових поясненнях, поданих до суду раніше.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив.

Відповідач ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Вільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 26.10.2022 складено відповідний актовий запис № 788. Правонаступниками ОСОБА_5 є його дружина та син ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які є відповідачами по справі, тому вони не залучалися судом як правонаступники відповідача.

Суд, вислухавши учасників судового провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.

27.05.2008 між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № ZPGK003/MK, на підставі якого ОСОБА_5 було надано кредит у сумі 51000 доларів США з терміном повернення відсотків і винагороди відповідно до графіка погашення кредиту, відсотків і винагороди, але не пізніше 20.05.2013.

У забезпечення виконання зобов`язання за договором ZPJK003/MK 27.05.2008 ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено:

договір поруки з поручителем ОСОБА_1 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором;

договір поруки з поручителем ОСОБА_2 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором;

договір поруки укладеним з поручителем ОСОБА_3 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором;

Поручителям було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов`язань за договором ZPJK003/MK.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 27.08.2009 в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_5 за кредитним договором №ZPJK003/MK від 27.05.2008, укладеного із ЗАТ КБ «ПриватБанк», звернуто стягнення на предмет застави належний ОСОБА_5 пасажирський автобус MAN 16.280, 1996 року випуску, № кузова/шасі: НОМЕР_1 державний номер НОМЕР_2 , шляхом передачі та надання права ЗАТ Кб «ПриватБанк» як заставодержателю здійснити продаж зазначеного автомобіля із укладенням договору із третьою особою покупцем. Рішення набрало законної сили 08.09.2009.

Додатковим рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 13.07.2010 передано ПАТ КБ «ПриватБанк» у заклад, шляхом вилучення у ОСОБА_5 пасажирський автобус MAN 16.280, 1996 року випуску, № кузова/шасі: НОМЕР_1 державний номер НОМЕР_2 .

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 31.08.2010 роз`яснено, що відповідно до рішення Вільнянського районного суду Запорізької област від 27.08.2009 та додаткового рішення того ж суду від 13.07.2010, ПАТ КБ «ПриватБанк» отримав право на зняття з обліку у підрозділах Державтоінспекції України пасажирського автобусу MAN 16.280, 1996 року випуску, № кузова/шасі: НОМЕР_1 державний номер НОМЕР_2 .

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.10.2011 у справі № 2-2437/2011 стягнуто солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору № ZPJK003/MK від 27.05.2008 станом на 24.12.2010 в розмірі 764672 грн 42 коп. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_1 заборгованість по кредитному договору № 14.12456 від 20.06.2007 станом на 15.05.2009 в розмірі 144823 грн 78 коп.

За змістом зазначеного рішення заборгованість по кредитному договору ZPJK003/MK у розмірі 764672, 42 грн є еквівалентом 95911,35 доларів США. Рішення набрало законної сили 24.10.2011.

21.09.2015 позивач знову звернувся до суду та наголосив на існуванні у відповідача ОСОБА_5 заборгованості за договором ZPJK003/MKвід 27.05.2008, яка станом на 17.07.2015 становить 159463,37 доларів США та складається з: 42540, 98 доларів США заборгованість за кредитом; 55965,44 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 53352,62 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; а також штрафи відповідно до договору 11,37 доларів США штраф (фіксована частина); 7592,95 доларів США штраф (процентна складова).

05.02.2016 представник позивача подав до суду уточнену позовну заяву, у якій зазначив, що у відповідача ОСОБА_5 станом на 26.01.2016 наявна заборгованість за договором ZPJK003/MKвід 27.05.2008 у розмірі 164791,72 доларів США, яка складається з 42540,98 доларів США заборгованість за кредитом; 55965,44 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 66285, 30 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

При цьому, представник позивача зазначає, що від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 95911,35 доларів США, яка була задоволена рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24.10.2011, а тому борг, який позивач просить суд стягнути з відповідачів, становить різницю у розмірі 68880,37 доларів США, а також штрафи відповідно до договору 10,07 доларів США штраф (фіксована частина); 3444, 02 доларів США штраф (процентна складова).

За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 Цивільного кодексу України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Згідно зі ст. ст. 549, 550 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Проценти на неустойку не нараховуються.

Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов`язання (стаття 617 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст.1048 та ч. 1 ст.1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 28.03.2018 по справі № 444/9519/12.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні.

Якщо за рішенням про стягнення кредитної заборгованості чи звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, а не у вигляді стягнення процентів.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), а також узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 18.09.2019 по справі № 387/1133/15-ц.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи, що позивач вже здійснив дії по стягненню з відповідачів заборгованості за кредитним договором, оскільки в 2011 році кредитор використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, то з цього часу настав строк виконання договору в повному обсязі і право кредитора нараховувати передбачені договором проценти, пеню та комісію за кредитом припинилося.

Вимоги про стягнення коштів на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України позивачем не заявлено.

Крім того, у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (№ 14-318цс18), враховуючи встановлену законодавцем правову природу поручительства як додаткового (акцесорного) зобов`язання до основного договору та пряму залежність від його умов, Велика Палата Верховного Суду відступила від правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 26 листопада 2014 року (справа № 6-75цс14), від 03 лютого 2016 року (справа № 6-2017цс15) та від 06 липня 2016 року (справа № 6-1199цс16), про презумпцію чинності поруки та неможливість її припинення на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України з огляду на наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості, оскільки таке рішення саме по собі свідчить про закінчення строку дії договору. А тому на правовідносини, які виникають після ухвалення рішення про стягнення заборгованості, порука не поширюється, якщо інше не встановлене договором поруки.

Також суд бере до уваги те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі № 910/13109/18 відступила від висновку Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду щодо підстав припинення поруки, визначивши, що збільшення розміру кредиту без погодження з поручителем, навіть за наявності у договорі поруки умови про те, що поручитель при укладанні цього договору дає свою згоду на збільшення основного зобов`язання, є підставою для припинення поруки на підставі частини першої стаття 559 ЦК України.

Згідно з висновком експерта № 01/02-22 від 02.20.2023, дослідженням наданих експерту документів встановлено взаємно невідповідні умови кредитування, що визначені договором ZPJK003/MKвід 27.05.2008 та додатком до нього, невідповідність полягає в неузгодженості процентної ставки кредитування, оскільки вказані документи містять відомості про одночасне застосування як ставки 18% річних за договором, так і ставки 18,854% річних в складі суми ануїтетного платежу за додатком № 1.

Розрахунок ануїтетного платежу, що визначений додатком № 1 до договору, проведений із застосуванням ставки кредитування, що на 0,854% річних завищена по відношенню до ставки, яка вказана в договорі.

За таких обставин, та приймаючи до уваги, що раніше позивач звертався до суду з позовною заявою до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка була задоволена рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.10.2011 у справі № 2-2437/2011, стягнуто з відповідачів заборгованість за тілом кредиту, відсотками, позовна заява Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" є безпідставною та не підлягає задоволенню.

На підставі ст.ст.526, 527, 530, 610-612, 625, 1049, 1050 ЦК України, та керуючись ст.ст.10-13, 81, 141, 258, 263-265 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 10.06.2024.

Суддя Наталія Юріївна Мануйлова

10.06.2024