Справа № 134/1598/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 листопада 2024 року селище Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Швець Л.В.,

при секретарі судового засідання Томашенко О.М.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Глушкової О.І.,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні в залі суду селища Крижопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на спадщину за законом,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах та від мені якої діє адвокат Глушкова О.І., звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на домоволодіння із належними до нього господарськими будівлями та спорудами, розташованими у АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Висока Гребля, Крижопільського (нині Тульчинського) району Вінницької області помер його батько ОСОБА_3 . Після його смерті спадщину прийняла дружна померлого, його мати ОСОБА_2 , про що отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай). До складу спадщини також входить і житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , який відноситься до суспільної групи колгоспних дворів, головою якого був ОСОБА_3 . Довідку про склад домогосподарства станом на 15 квітня 1991 року не має можливості надати, оскільки в результаті пожежі 21.03.2017 року в приміщені Андріяшівської сільської ради вогнем було знищено погосподарські книги з 1944 року по 2016 рік. Та обставина, що ОСОБА_3 був членом колгоспу с. Андріяшівка підтверджується наявністю у нього сертифікату на земельну частку (пай), а також можуть підтвердити свідки. У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 за життя не оформив право власності на вказаний житловий будинок, тому він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав як спадкоємця, оскільки при зверненні до нотаріуса йому було відмовлено у видачі Свідоцтва на право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, а саме вказаний житловий будинок з господарськими будівлями.

Ухвалою суду від 06 вересня 2024 року відкрито провадження у справі за даним позовом, призначено підготовче засідання, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Ухвалою суду від 28 жовтня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

24 вересня на адресу суду згідно ухвали суду від Крижопільської державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 № 300/2012 від 26.09.2012 року.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовільнити з підстав наведених у позовній заяві, вказавши, що відповідачка, яка є спадкоємицею першої черги відмовляється від прийняття спадщина, а саме житлового будинку із господарськими будівлями по АДРЕСА_1 . У зв`язку з тим, що під час пожежі знищені погосподарськи книги за 1944-2016 роки, тому надати довідку, хто був членами колгоспного двору станом на 15.04.1991 року немає можливості, тому просила вважати, що єдиним членом колгоспного двору станом на 15.04.1991 року був ОСОБА_3 . Факт того, що останній був членом колгоспу підтверджується наявність у нього земельної частики (паю), які надавались лише членам колгоспу, а також показами свідків.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав виступ свого представника та просив задоволити його позовні вимоги.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення, вказавши, що відмовляється від оформлення спадщини на житловий будинок, після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 на користь сина ОСОБА_1 .

Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Так, судом встановлено, що відповідно до відомостей, які містяться в копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 28 листопада 2005 року ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 .

Згідно відповіді старости Високогреблянського старостинського округу Городківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, в результаті пожежі, яка сталася 21 березня 2017 року, в приміщенні Андріяшівської сільської ради, вогнем було знищено погосподарські книги з 1944 року по 2016 рік, тому довідки про зареєстрованих осіб у житловому будинку АДРЕСА_1 , станом на 15 квітня 1991 року не має можливості надати.

Разом з тим, членство ОСОБА_3 в КСП «Золотий Колос» с. Андріяшівки підтверджується відомостями, які містяться в Сертифікаті на земельну частку (пай) серії ВН № 0393065, а саме зазначено, що даний сертифікат виданий члену колективного сільськогосподарського підприємства «Золотий колос» с. Андріяшівка Крижопільського (нині Тульчинського) району Вінницької області ОСОБА_3 . Також членство ОСОБА_3 в колгоспі с. Андріяшівка підтверджують свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які дали покази, що ОСОБА_3 знають, оскільки працювали разом з ним в колгоспі с. Андріяшівка в 90 роках, останній працював водієм, потім в тракторній бригаді, та знають, що він із сім`єю проживав постійно в житловому будинку до смерті, який йому було надано як члену колгоспу.

Так, матеріали спадкової справи № 300/2012, яка заведена до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , копія якої надана на вимогу ухвали суду Крижопільською державною нотаріальною конторою, містять: заяву ОСОБА_2 , яка є дружиною померлого, про прийняття спадщини на земельну частку (пай); свідоцтво про право на спадщину за законом, яке видано ОСОБА_2 , після смерті її чоловіка ОСОБА_3 , на земельну частку (пай), на території Андріяшівської сільської ради Крижопільського (нині Тульчинського району) Вінницької області у КСП «Золотий колос» с. Андріяшівки, площею 2, 84 умовних кадастрових га, посвідченого сертифікатом серії ВН № 0393065, виданим Крижопільською районною державною адміністрацією 04.06.1997 року. Інші заяви спадкоємців про прийняття спадщини дана спадкова справа не містить, що свідчить про відсутність інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3 .

Разом з тим, відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні визнала позовні вимоги, та заявила, що відмовляється від спадщині, яка залишилась після смерті її чоловіка ОСОБА_3 , а саме на житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 , на користь їхнього сина ОСОБА_1 . Разом тим зазначила, що інших спадкоємців, після смерті ОСОБА_3 не має, позивач є їхнім єдиним сином.

Як вбачається із довідки № 131/01-16 від 27.09.2024 року, виданою приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Питель М.С., в видачі свідоцтва на право на спадщину на житловий будинок із господарськими спорудами по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 відмовлено з посиланням на відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії технічного паспорту, виготовленого на замовлення позивача ОСОБА_1 ФОП « ОСОБА_7 » 30.07.2024 року за результатами технічної інвентаризації житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 - загальна площа будинку 60, 0 кв. м, житлова площа 39, 7 кв. м, до складу входять: житловий будинок «А», вхідний майданчик «а», літня кухня «Б», сарай «В», гараж «Г», погріб «Г/П», вхід у погріб «г», криниця «К», огорожа 25 м.п. «1-2».

ФОП « ОСОБА_8 » надав ОСОБА_1 висновок від 2 серпня 2024 року № 63/24 про оцінку вартості житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , яка складає 82 278,00 гривень.

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберігалось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; згідно зі ст.4 Постанови ВРУ «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року.

Відповідно до положень ч.1 ст.120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Колгоспний двір - це родинно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб.

Відповідно до ч.2 ст.123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

У відповідності до ст.125 ЦК УРСР при поділі колгоспного двору його майно ділиться між дворами, що знов утворюються, відповідно до часток їх членів і з врахуванням господарських потреб кожного з дворів. Право вимагати поділу колгоспного двору мають повнолітні члени двору, що є членами колгоспу. Поділ майна, належного колгоспному дворові і збереженого після припинення колгоспного двору, провадиться за правилами статей 123 і 126 цього Кодексу.

В силу вимог ст.126 ЦК УPCP працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору; якщо він не менше трьох років підряд не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Це правило не застосовується, якщо член двору не брав участі у веденні господарства в зв`язку з призовом на строкову військову службу, навчанням в учбовому закладі або хворобою.

У зв`язку із тим, що неможливо отримати інформацію про склад колгоспного двору станом на 15.04.1991 року на житловий будинок АДРЕСА_1 , суд бере до уваги, що ОСОБА_3 був єдиним членом даного колгоспного двору і тому є єдиним власником і частка в колгоспному дворі становить - 1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується наявною копією свідоцтва про смерть.

Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.ч.3, 5 ст.1268 ЦК України).

Відповідно до п.23 постанови пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Таким чином, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, в тому числі на житлові будинки, які відносились до колгоспного двору, не залежить від державної реєстрації цього права.

При вирішення спорів щодо майна колишнього колгоспного двору, яке придбане до 15 квітня 1991 року, належить застосовувати норми, що регулювали власність цього двору до вказаної дати, зокрема, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

При розгляді справ про визнання права власності на спадкове майно суду належить встановити: факт смерті спадкодавця, коло спадкоємців, наявність (відсутність) заповіту, факт прийняття спадщини, наявність спадкового майна.

Так судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Висока Гребля Тульчинського району Вінницької області помер ОСОБА_3 . Судом встановлено (на підставі сертифікату на земельну частку (пай), показами свідків), що ОСОБА_3 був головою колгоспного двору за адресою: АДРЕСА_1 , який не втратив право на майно двору станом на 15.04.1991, згідно з діючим на той час законодавством, вважався власником цього житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Свідоцтво про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_3 за життя не встиг отримати. Враховуючи те, що даний житловий будинок ОСОБА_3 за життя набув у встановленому законом порядку, суд дійшов висновку, що за позивачем в порядку спадкування за законом, як спадкоємцю першої черги, належить визнати право власності на вказане нерухоме майно. Як вбачається із матеріалів спадкової справи інші спадкоємці відсутні, які би подали заяви про право на спадщину, чи обов`язкову частку у спадковому майні померлого ОСОБА_3 , а дружина його, яка є відповідачкою по справі, ОСОБА_2 , не заперечує проти позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом звернення до суду за захистом свого права з позовом про визнання такого права. Відповідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Як вбачається із ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 з підстав відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, беручи до уваги, що в ході судового розгляду доведено, що ОСОБА_3 у встановленому законом порядку за життя набув право власності на вказане спадкове майно, саме житловий будинок, інших спадкоємців за заповітом і законом не має та не має спадкоємців, які би мали право на обов`язкову частку у спадковому майні, дружина спадкодавця в судовому засіданні заявила, що відмовляється від спадкових прав на зазначений житловий будинок на користь позивача, то за таких обставин, враховуючи, що наявні достатні правові підстави для визнання за позивачем в порядку спадкування за законом права власності на спірне домоволодіння, беручи до уваги, що іншого способу для захисту спадкових прав позивача не має, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки вони законні, обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи.

З огляду на викладене, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачем ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом, як спадкоємця першої черги, після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. ст. 1216-1218, 1220-1223, 1258, 1268-1270, 1296 ЦК України, ст. ст. 4, 13, 76-81, 211, 247, 263-265, 268, 293, 294, 315, 319, 354-355 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на спадщину за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Висока Гребля Крижопільського (нині Тульчинського) району Вінницької області, а саме право власності на цілий житловий будинок № НОМЕР_3 , загальною площею 60,0 кв. м, житловою площею 39,7 кв. м, з господарськими будівлями, до складу якого входить житловий будинок «А», вхідний майданчик «а», літня кухня «Б», сарай «В», гараж «Г», погріб «Г/П», вхід у погріб «г», криниця «К», огорожа 25 м.п. «1-2», що по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 20 листопада 2024 року.

Суддя