Справа № 599/1703/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року Зборівський районний суд Тернопільської області в складі: судді Снігурського В. В., при секретарі Куриляк О.Г., розглянувши у в м.Зборові у порядку спрощеного судового провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 з вимогами про стягнення заборгованості за Кредитним договором від 20 серпня 2021 року №291797812 в розмірі 56269,98 грн. та судових витрат, посилаючись на те, що відповідач не виконав своїх договірних зобов`язань, в результаті чого, його заборгованість за вказаним договором складає 56269,98 грн.

Представник позивача просить розглянути справу без його участі, позов підтримує повністю, щодо постановлення заочного рішення не заперечує.

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились. Однак, представник відповідача надав відзив, згідно якого позову не визнає. Зазначає, що по вказаному кредитному договору мало місце тричі відступлення права вимоги до трьох різних юридичних осіб, при цьому з кожною наступною передачею права вимоги сума збільшувалась, при цьому жодного разу не було повідомлено боржника-відповідача по справі щодо відступлення права вимоги, як це передбачено п.5.4.2. Договору факторингу за погодженою формою у додатку № 2. Посилання позивача на Реєстр передачі права вимоги не є належним доказом у даній справі, оскільки не відповідає формі визначеній у Додатку до договору факторингу, а відтак його достовірність підлягає сумніву. Відповідно до п.1. Додаткової Угоди № 26 від 31 грудня 2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року зазначено що, сторони дійшли згоди викласти текст Договору факторингу у новій редакції. У п. 8.1. наведеної Додаткової угоди зазначено: «Цей Договір набирає чинності та всі права та обов`язки Сторін за цим Договором набувають повної юридичної сили з дати його підписання уповноваженими представниками та скріплення печатками (за наявності її у Сторони)». Як вбачається з долучених документів у сторін наявні печатки, оскільки ними скріплені підписи сторін первинного Договору факторингу від 28 листопада 2018 року і додатки. Оскільки Додаткова угода № 26 від 31 грудня 2020 року до Договору факторингу №28/1118/-01 від 28 листопада 2018 року не підписана сторонами та не скріплена печатками, а тому Договір факторингу у новій редакції від 31 грудня 2020 року не набув юридичної сили, тобто неукладеним. Реєстр права вимоги за №155 від 12 жовтня 2021 року, який долучено до позовної заяви не є належним доказом по справі, оскільки підписаний поза межами дії Договору факторингу за № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року. Таким чином, подальше укладення Договору факторингу за № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» , а також ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» 05 липня 2024 року було укладено Договір факторингу № 05/07/24 про переуступлення права вимоги за кредитним договором № 291797812 від 20 серпня 2021 є безпідставним та необгрунтованим.

Також представник відповідача 19.11.2024. надав додаткові письмові пояснення щодо позовних вимог, згідно яких зазначає, що кредитний договір № 291797812 від 20 серпня 2021 року укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем після укладення між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, таким чином вимога на момент укладення договору мала би бути визначеною, тоді як жодної визначеної вимоги у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» щодо відповідача на момент укладення вказаного вище Договору факторингу від 28 листопада 2018 року не було, відповідно сторони не могли передбачити, що 20 серпня 2021 року ТОВ «Манівео швидка допомога» буде укладено Кредитний договір з відповідачем.

Довідка ТОВ «Манівео швидка допомога» щодо здійснення відступлення права вимоги за Кредитним договором № 291797812 від 20 серпня 2021 року ТОВ «Таліон Плюс», згідно укладеного Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року не заслуговує на увагу, оскільки на момент укладення даного Договору, Кредитний договір з відповідачем укладено не було. Відомостей про існування договірних відносин між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в період з 31 грудня 2020 року по 31 грудня 2021 року матеріали справи не містять. Зазначає, що між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Онлайн фінанс» укладено Договір факторингу №05/0820-01 від 05 серпня 2020 року, при цьому реєстр боржників, який би був належно завірений і відповідав умовам договору матеріали справи не містять. Договір факторингу між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Онлайн Фінанс» укладено за довго до укладення споживчого кредиту від 20 серпня 2021 року, а Договір факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» втратив чинність 31 грудня 2020 року, що свідчить про відсутність уступки права вимоги за кредитним договором.

Приєднані до позовної заяви документи під назвою «Реєстр боржників» не є належними доказами у даній справі, оскільки реєстри не підписані сторонами, реєстр між ТОВ «Юніт Капітал» та ТОВ ФК «Онлайн фінанс» підписано та скріплено печаткою тільки з однієї сторони, наведені реєстри не містять всієї інформації та реквізитів, відповідно до умов Договору, і не можуть вважатися витягами з реєстру боржників.

Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, сплату тіла кредиту, відсотків, комісії, не є належним доказом наявності заборгованості. Зазначений розрахунок з зазначенням конкретного розміру заборгованості, є документом, що створений самим позивачем, а тому інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач. Матеріали справи на містять первинних документів, які б давали право нараховувати заборгованість відповідачу за споживчим кредитним договором.

Суд, в силу ст.211ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу без участі сторін, які належно повідомлені про час і мусце розгдяду справи, на підставі наявних матеріалів.

Суд дослідив та оцінив докази у справі та встановив, що 20.08.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено кредитний договір № 291797812 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов 'язків та оформлена в електронній формі.

Відповідач підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV8X28Z. Зокрема, 20.08.2021 о 1:51:38 год.

Відповідач ввів ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та натиснув кнопку «Так», що є підтвердженням підписання договору .

Відповідно до п. 4.4 Кредитного договору, визначається, що у всіх відносинах між Позичальником та Кредитодавцем в якості підпису, Позичальник використовує як електронний підпис одноразовий ідентифікатор, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.

Відповідно до п.1.1. договору, Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 13900,00 (тринадцять тисяч дев`ятсот грн. нуль коп.) на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику.

Відразу після вчинених дій Відповідача, 20.08.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 13900,00 грн. на його банківську карту № НОМЕР_1 що, в свою чергу, свідчить доказом того, що Відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

Відповідач своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом відповідно до умов договору не повертав.

Загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за кредитним договором №291797812 від 20.08.2021, становить - 56269,98 грн., яка складається з наступного: 13900,00 грн. - заборгованість по кредиту; 42369,98 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом.

28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року.

28.11.2019 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін.

31.12.2020 між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01.

31.12.2021 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року . При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 155 від 12.01.2021 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до Відповідача на загальну суму 33 073,66 грн.

Таким чином, договір № 28/1118-01 є рамковою угодою, адже він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, а саме 28.11.2018 - 31.12.2022.

З урахуванням визначених строків дії цього договору, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії.

Тобто, право вимоги за кредитним № 291797812 від 20.08.2021 перейшло ТОВ «Таліон Плюс» - 12.10.2021, відповідно до підписання Сторонами реєстру прав вимоги № 155.

Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу Прав вимоги до Боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром прав вимоги.

05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року.

В подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021 та №3 від 30.12.2022, якими продовжено строк дії Договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі і умови залишились без змін.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 10 від 31.07.2023 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 56269,98 грн.

05.07.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали Договір факторингу №05/07/24 відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №291797812.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином відповідач порушив зобов`язання, визначене в Кредитному договорі, що відповідно ст.611 ЦК України тягне за собою правові наслідки, встановлені Кредитним договором або законом.

Згідно ст.ст.525,526,530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

При цьому, заперечення представника відповідача, викладені у відзиві не позов не можуть бути прийняті до уваги судом, виходячи з наступного:

стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину, тобто вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ст. 1077 ЦК України а договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

В силу положень ч.1 ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Укладаючи договори факторингу відповідачі узгодили всі істотні умови для такого виду договорів відповідно до чинного законодавства. Підписуючи договори факторигу, сторони дійшли згоди щодо укладання договорів на зазначених у них умовах, а тому з власної ініціативи визначили для себе правила подальшої поведінки. Належних та допустимих доказів того, що сторонами договорів факторингу в момент його підписання не додержано вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України, матеріали справи не містять.

Статтею 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст.12, ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем та його представником не надано жодного належного, допустимого і достатнього доказу, що доводять заперечення їх позовних вимог.

Враховуючи зазначене позовні вимоги щодо стягнення заборгованості підлягають задоволенню.

Також, представником позивача заявлено клопотання про стягнення з відповідача в користь позивача 6 000 грн. витрат на правничу допомогу.

Представник відповідача такі вимоги заперечив, вважає, що заявлена сума витрат є безпідставною.

В силу ст.137, ст.141 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. При цьому розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг). У разі недотримання таких вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

В обґрунтування витрат представником позивача надано договір про надання правової допомоги від 05 липня 2024 року між ТОВ «Юніт Капітал» та Адвокатським бюро «Тараненко і партнери», акт виконаних послуг від 05 липня 2024 року у, згідно якого у даній справі адвокат надав позивачу наступні послуги: усна консультація 500 грн, вивчення матеріалів 500 грн складання позовної заяви для подачі до суду 5000 грн.

Однак, суд звертає увагу на відсутність обов`язку присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).

Суд враховує складність справи та ціну позову, а саме, що справа є малозначною, розглядалася в порядку спрощеного судового провадження, без участі представника позивача, враховує час витрачений адвокатом на підготовку до справи, складання документів по суті справи, а саме: підготовлено позовну заяву з додатками, надано додаткові пояснення щодо позовних вимог на двох аркушах.

Тому, суд вважає, що вимоги про стягнення з відповідача в користь позивача витрат на правову допомогу слід задовольнити частково, в сумі 2500 грн., а решту витрат на правову допомогу слід залишити за позивачем.

Крім цього з відповідача в користь позивача слід стягнути 2422,40 грн судових витрат (судового збору), що були сплачені при поданні позову.

Керуючись ст.ст. 12,81, 141, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 525,526,530,558,559, 1046-1050, 1054 ЦК України, ст.ст.12, 16 Закону України Про споживчий кредит,

ВИРІШИВ:

позов задовольнити. Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (, м. Київ, вул.Рогнідинська буд.4 літера А офіс 10, 01024) заборгованість за Кредитним договором № 291797812 від 20.08.2021 в розмірі 56269,98 грн. (п`ятдесят шість тисяч двісті шістдесят дев`ять гривень 98 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні) 40 коп. судових витрат (судового збору).

Вимоги про відшкодування витрат на правничу допомогу задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» 2500 грн. (дві тисячі п`ятсот гривень) витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у разі подання апеляційної скарги, якщо рішення не скасовано, після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга може бути подана до Тернопільського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його прийняття.

Суддя Зборівського

районного суду В. В. Снігурський