Справа № 201/7316/23
Провадження № 2/201/335/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Демидової С.О.,

з секретарем судового засідання Галко С.Д.

за участі:

відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради, в інтересах: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 21 червня 2023 року надійшла позовна заява Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради, в інтересах: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

В обґрунтування своїх вимог, позивач у позовній заяві посилалися на те, що з 01 серпня 2016 року ОСОБА_6 , 2015 року народження, ОСОБА_5 , 2013 року народження, ОСОБА_4 , 2009 року народження, ОСОБА_3 , 2011 року народження, перебувають на обліку в управлінні-службі у справах дітей, як діти, які перебувають у складних життєвих обставинах, що підтверджується наказами УССД від 01 серпня 2016 № 035, 036, 033, 034. З 06 вересня 2019 року ОСОБА_2 , 2019 року народження, перебуває на обліку дітей, що знаходяться в складних обставинах, відповідно до наказу від 06 вересня 2019 № 034.

Мати диітей ОСОБА_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживания № 1212-.

Відомості про батька в актових записах про народження всіх дітей записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

22 серпня 2019 року орган опіки та піклування в особі управління-служби у справах дітей Соборної районної у м. Дніпрі ради звертався до суду в інтересах малолітніх, ОСОБА_5 , 2013 року народження, ОСОБА_3 , 2011 року народження, ОСОБА_6 , 2015 року народження, та ОСОБА_4 , 2009 року народження, про позбавлення ОСОБА_1 , батьківських прав.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2019 року по цивільній справі № 201/9097/18, позов органу опіки та піклування Соборної районної у м. Дніпрі ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав і стягнення аліментів було задоволено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 07 квітня 2020 року по справі № 201/9097/18 апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено, колегія суддів вважала, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків. Також критично оцінили висновок виконавчого комітету Соборної районної у місті Дніпрі ради, так як на думку колегії не містив обгрунтування доцільності такого рішення з точки зору позитивного впливу на дітей. Хоча у висновку було зазначено про факти невиконання матір`ю батьківських обов`язків.

11 травня 2023 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , було влаштовано до КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 6» ДМР по акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку додаються акти від 11 травня 2023 року.

Відповідно до листа КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 6» ДМР від 15 травня 2023 року, діти знаходяться в лікарні з 11 травня 2023 року. На момент госпіталізації у всіх дітей відмічались прояви респіраторної вірусної інфекції. У ОСОБА_3 діагностовано стан, який потребував призначення антибактеріальних препаратів. Шкіряні покрови дітей без травматичних ушкоджень, слідів насильства. Діти неохайні, одяг брудний, з неприємним запахом, не відповідає розміру, віку дітей та сезону.

Відповідно до листа Дніпровського міського центру соціальних служб від 23 травня 2023 № 2/04-08-2087, родина ОСОБА_1 отримує послугу соціального супроводу з 15 серпня 2022 року. Під час надання соціальних послуг мати рекомендації фахівця із соціальної роботи не брала до уваги. Санітарно-гігієнічний стан квартири завжди потребував покращення: розкидані речі, сміття на полу, немитий посуд, засоби гігієни в обмеженій кількості, ванна не придатна до використання, холодильник вимкнений, відсутня їжа для дітей. Мати неодноразово попереджалась про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків, але конкретних кроків для покращення ситуації у родині не здійснила, у зв`язку з чим 11 травня 2023 діти вилучені із сім`ї та тимчасово влаштовані до КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 6».

Відповідно до листа КНП «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 4» ДМР від 24 травня 2023 № 469 у лікаря-педіатра АЗПСМ №7 ОСОБА_12 задекларовані діти, ОСОБА_2 , 2019 року народження, ОСОБА_3 , 2011 року народження. Діти, ОСОБА_6 , 2015 року народження, ОСОБА_5 , 2013 року народження, ОСОБА_4 , 2009 року народження, в КНП «ДЦПМСД № 4» ДМР не задекларовані.

Згідно внесених медичних даних ОСОБА_2 останній раз відвідував лікаря 05 жовтня 2022 року, ОСОБА_3 останній візит до лікаря відбувся 13 вересня 2021 року, що підтверджується листами КНП «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 4» ДМР від 24 травня 2023 № 469.

12 травня 2023 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини розглядалося питання про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно дітей. Комісія рекомендувала ОСОБА_1 надати довідки про медичне обстеження та заключення її та співмешканця, ОСОБА_13 . ОСОБА_1 надано час на приведення помешкання до прийнятного санітарного житлового стану, який не несе загрози здоров`ю дітей.

05 червня 2023 року повторно на засіданні Комісії розглянуто питання про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно дітей. Станом на 05 червня 2023 року ОСОБА_1 в квартирі не прибрала, в житловому приміщенні антисанітарія та безлад; довідки про стан свого здоров`я та стан здоров`я свого співмешканця, який проживав та проживає в одній квартирі з дітьми, не надала (співмешканець мав захворювання на туберкульоз). У зв`язку із вищезазначеним. Комісія рекомендувала за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , управлінню-службі у справах дітей підготувати та надати до суду позовну заяву про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав щодо дітей.

ОСОБА_1 була присутня на вищезазначених засіданнях Комісії, але пояснити свою бездіяльність щодо виховання дітей не змогла. Підстава для позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідач правом на подання відзиву не скористалась

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 21 червня 2023 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.45-46).

Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до Єдиного державного демографічного реєстру щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача. (а.с.47-48).

До суду 23 червня 2023 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача. (а.с.47-48).

Ухвалою судді від 23 червня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради, в інтересах: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. (а.с.49-50).

26 вересня 2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті. (а.с.62-63).

27 листопада 2023 року від представника позивача надійшла заява про виклик свідків. (а.с.125).

В судовому засіданні представник позивача наполягала на задоволенні позовних вимог в повному обсязі, пояснивши що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, в квартирі повна антисанітарія, відповідач ніде не працює.

В судовому засіданні відповідач визнала, що дійсно в квартирі у неї безлад, одяг дітей не відповідає їх віку, їжу для дітей вона не готує, а купує вже приготовлене, офіційно ніде не працює, однак кошти заробляє її співмешканець шляхом жебрацтва. Просила не позбавляти її батьківських прав, оскільки вона хоче повернути своїх дітей додому.

Фактичні обставини встановленні судом

З 01 серпня 2016 року ОСОБА_6 , 2015 року народження (а.с.9), ОСОБА_5 , 2013 року народження (а.с.6), ОСОБА_4 , 2009 року народження (а.с.7), ОСОБА_3 , 2011 року народження (а.с.8), перебувають на обліку в управлінні-службі у справах дітей, як діти, які перебувають у складних життєвих обставинах, що підтверджується наказами УССД від 01 серпня 2016 № 035, 036, 033, 034. (а.с.12-15).

З 06 вересня 2019 року ОСОБА_2 , 2019 року народження (а.с.10), перебуває на обліку дітей, що знаходяться в складних обставинах, відповідно до наказу від 06 вересня 2019 № 034. (а.с.16).

Мати дітей ОСОБА_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживания № 1212-. (а.с.17).

Відомості про батька в актових записах про народження дітей записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. (а.с.18-22).

22 серпня 2019 року орган опіки та піклування в особі управління-служби у справах дітей Соборної районної у м. Дніпрі ради звертався до суду в інтересах малолітніх, ОСОБА_5 , 2013 року народження, ОСОБА_3 , 2011 року народження, ОСОБА_6 , 2015 року народження, та ОСОБА_4 , 2009 року народження, про позбавлення ОСОБА_1 , батьківських прав.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2019 року по цивільній справі № 201/9097/18, позов органу опіки та піклування Соборної районної у м. Дніпрі ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав і стягнення аліментів було задоволено. (а.с.23-26).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 07 квітня 2020 року по справі № 201/9097/18 апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 скасовано, в задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с.27-30).

11 травня 2023 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , було влаштовано до КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 6» ДМР по акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку додаються акти від 11 травня 2023 року. (а.с.31-35).

Відповідно до листа КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 6» ДМР від 15 травня 2023 року, діти знаходяться в лікарні з 11 травня 2023 року. На момент госпіталізації у всіх дітей відмічались прояви респіраторної вірусної інфекції. У ОСОБА_3 діагностовано стан, який потребував призначення антибактеріальних препаратів. Шкіряні покрови дітей без травматичних ушкоджень, слідів насильства. Діти неохайні, одяг брудний, з неприємним запахом, не відповідає розміру, віку дітей та сезону. (а.с.36)

Відповідно до листа Дніпровського міського центру соціальних служб від 23 травня 2023 № 2/04-08-2087, родина ОСОБА_1 отримує послугу соціального супроводу з 15 серпня 2022 року. Під час надання соціальних послуг мати рекомендації фахівця із соціальної роботи не брала до уваги. Санітарно-гігієнічний стан квартири завжди потребував покращення: розкидані речі, сміття на полу, немитий посуд, засоби гігієни в обмеженій кількості, ванна не придатна до використання, холодильник вимкнений, відсутня їжа для дітей. Мати неодноразово попереджалась про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків, але конкретних кроків для покращення ситуації у родині не здійснила, у зв`язку з чим 11 травня 2023 діти вилучені із сім`ї та тимчасово влаштовані до КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 6».(а.с.37).

Відповідно до листа КНП «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 4» ДМР від 24 травня 2023 № 469 у лікаря-педіатра АЗПСМ №7 ОСОБА_12 задекларовані діти, ОСОБА_2 , 2019 року народження, ОСОБА_3 , 2011 року народження. Діти, ОСОБА_6 , 2015 року народження, ОСОБА_5 , 2013 року народження, ОСОБА_4 , 2009 року народження, в КНП «ДЦПМСД № 4» ДМР не задекларовані. (а.с.38).

12 травня 2023 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини розглядалося питання про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно дітей. Комісія рекомендувала ОСОБА_1 надати довідки про медичне обстеження та заключення її та співмешканця, ОСОБА_13 . ОСОБА_1 надано час на приведення помешкання до прийнятного санітарного житлового стану, який не несе загрози здоров`ю дітей. (а.с.39).

05 червня 2023 року повторно на засіданні Комісії розглянуто питання про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно дітей. Станом на 05 червня 2023 року ОСОБА_1 в квартирі не прибрала, в житловому приміщенні антисанітарія та безлад; довідки про стан свого здоров`я та стан здоров`я свого співмешканця, який проживав та проживає в одній квартирі з дітьми, не надала (співмешканець мав захворювання на туберкульоз). У зв`язку із вищезазначеним. Комісія рекомендувала за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , управлінню-службі у справах дітей підготувати та надати до суду позовну заяву про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав щодо дітей. (а.с.40-41).

Відповідно до висновку від 20 червня 2023 року, адміністрація Соборного району Дніпровської міської ради вважає за доцільне позбавити ОСОБА_1 , батьківських прав відносно дітей, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 . (а.с.42-44).

Уповноваженими особами КЗСЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Обійми» Дніпровської міської ради надано психолого-педагогічну характеристику на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с.65-68) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . (а.с.116).

10 жовтня 2023 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 самостійно надала пояснення, в яких зазначила, що буде згодна повернутись додому, якщо мама наведе порядок в квартирі, а батько буде стриманіший. (а.с.69).

В листі КЗСЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Обійми» Дніпровської міської ради про надання інформації від 10 жовтня 2023 року, зазначено, що діти мали виснажений вигляд, розумовий розвиток дітей не відповідає віковим можливостям, у дітей не сформовано культурно-гігієнічних навики, діти бояться води, у ОСОБА_3 та ОСОБА_5 спостерігається енурез, у Артема енурез та елкопрез, у дітей не сформовані комунікативні навики, діти перебувають в тривожному стані. (а.с.70-71).

Відповідно до листа ДМР Департаменту соціальної політики Дніпровського міського центру соціальних служб від 10 жовтня 2023 року, родина ОСОБА_1 отримує послугу в Центрі соціального супроводу з 15 серпня 2022 року. Під час надання соціальних послуг мати рекомендації фахівця із соціальної роботи виконувала частково. Санітарно-гігієнічний стан квартири потребує покращення, від гуманітарної допомоги ОСОБА_1 завжди відмовлялась. (а.с.72-73).

Представником позивача надано фотографії стану квартири, в якій проживали діти, санітарно-гігієнічні умови відповідно до наданих фото є критичними та не відповідають нормам. (а.с.79-85, 91-95).

Відповідно до постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2021 року ОСОБА_1 притягалась до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП. (а.с.110).

Листом ОСББ «Набережна Перемоги 126-А» підтверджується наявність заборгованостей по сплаті комунальних послуг у ОСОБА_1 та забрудненість помешкання останньої. (а.с.118, 161-165).

10 листопада 2023 року КЗО «Навчально-виховний комплекс №66 «Гімназія-початкова школа-дошкільний навчальний заклад» ДМР надано інформацію щодо навчання та успішності дітей з родини ОСОБА_1 . учнів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . (а.с.119-120).

В судовому засіданні 14 грудня 2023 року свідок ОСОБА_16 зазначила, що вона є працівником соціальної служби Соборного району, відповідача знає з 2014 року, супровід вела не вона, проте часто приходила з іншими працівниками, останні три роки працювала з цією сім`єю. За період з 2014 року по 2023 рік відповідач сильно змінилась, не в кращу сторону. Відповідач нічого не робить, не виконує рекомендації соціальної служби на зауваження не реагує. З моменту відібрання дітей умови проживання не змінились, в такі умови дітей повертати не можна, в ванній кімнаті лежать речі, немає місця для прийняття водних процедур, посуду немає, холодильник не працює. (а.с.133-134).

Представником позивача надано службову записку від 09 лютого 2024 року, про те що представником Управління-служби у справах дітей 09 лютого 2024 року був здійснений вихід за адресою: АДРЕСА_2 до ТОВ «АТБ МАРКЕТ» з метою перевірки працевлаштування ОСОБА_1 , працівники зазначеного магазину повідомили, що остання їм не знайома, жінка не працювала та не працює в зазначеному магазині. (а.с.151).

13 травня 2024 року від ТОВ «АТБ МАРКЕТ» надійшла відповідь на запит, відповідно до якої ОСОБА_1 працювала в ТОВ «АТБ МАРКЕТ» з 25 березня 2019 року по 09 квітня 2019 року. На теперішній час ОСОБА_1 в підприємстві не працює.

Відповідно до листа ДМР Адміністрації Соборного району Управління-служба у справах дітей від 01 квітня 2024 року, станом на 01 квітня 2024 року відповідач так і не влаштувалась на роботу, не пройшла медичний огляд, не привела квартиру до належних умов, відповідач не впускає до квартири членів комісії. (а.с.157-158).

В листі КЗ СЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Обійми» від 30 квітня 2024 року, зазначено що, внаслідок проведеної роботи з вихователями, вчителями, психологами у дітей підвищився інтерес до навчання, пізнання нового, але і надалі діти потребують індивідуального підходу в навчанні, роботи з логопедом, психологом. Покращились культурно гігієнічні навики. Діти навчились слідкувати за своїми речами, заправляти постіль, охайно їсти, користуватись столовими приборами. ОСОБА_2 навчився ходити на горщик, самостійно приймати їжу, одягатись. Значно покращився психолого емоційний стан дітей, випадки енурезу стали поодинокими, але діти потребують подальшого обстеження у фахівців спеціалізованої ланки, лікування в умовах сприятливих для розвитку та проживання дітей. Діти адаптувались в умовах закладу, мають багато друзів в центрі та школі, приймають активну участь в іграх, змаганнях, розвагах. Але діти продовжують перебувати в тривожному стані. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 постійно перебувають під тиском старшого брата ОСОБА_3 , який постійно нагадує їм легенду, як дома було добре, були телефони, планшети, ноутбуки, мама смачно готувала, возила їх на море і вони хочуть додому. Цю завчену історію вони розповідають всім. Якщо до дітей підходять дорослі люди ОСОБА_3 зразу стає поруч і контролює їх розмову. Діти спілкуються, в телефонному режимі, з мамою, яка розповідає їм, що влаштувалась на роботу, навела порядок в квартирі, купила їм іграшки, речі, що скоро вона забере їх додому. Зі слів ОСОБА_4 , вона потерпала від фізичного насилля з боку батька, не мала друзів бо її не випускали на вулицю, але вона боїться про це розповідати. ОСОБА_4 виказує бажання проживати з мамою, якщо вона виправилась, і говорить правду. Дівчина не хоче повертатись в ті умови, з яких дітей вилучили. (а.с.159-160).

Листом ОСББ «Набережна Перемоги 126-А» від 07 лютого 2024 року підтверджується наявність заборгованостей по сплаті комунальних послуг у ОСОБА_1 (а.с.167).

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

В силу статті 9 Конституції України Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV, стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів).

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54).

Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки.

Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява №2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини.

На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (параграф 76).

ЄСПЛ зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися.

Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

Інтерес дитини складається з двох аспектів.

З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною.

Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю.

З іншого боку очевидно також, що в інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у здоровому середовищі, та батькам не може бути надано право за статтею 8 Конвенції на вжиття таких заходів, що можуть завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини (Мамчур проти України, №10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що у справах стосовно дітей у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, виходячи із об`єктивних обставин спору, а потім осіб, які висувають відповідні вимоги.

У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини

Відповідно до ч. 1 ст. 152 Сімейного кодексу України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно до ст. 23 - 1 ЗУ «Про охорону дитинства» усі дії щодо дитини, яка перебуває у складних життєвих обставинах, спрямовуються на захист прав та інтересів дитини, усунення причин таких обставин і забезпечення безпечних умов її утримання та виховання, надання їй та її батькам комплексу необхідних послуг та соціальної допомоги.

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Отже, у цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки.

При цьому, судам акцентовано увагу на тому, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходу впливу.

Верховний Суд з огляду на положення статті 166 СК України неодноразово наголошував на тому, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Зокрема, вказаний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18, від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18, від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17, від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17, від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17, від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17.

Відповідно до Постанови Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі №459/3411/18, лише факт заперечення проти позову про позбавлення батьківських прав не свідчить про інтерес до дитини та реальне бажання замінити поведінку на краще, а позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу права спілкування з дитиною, бачитися з нею, звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Постановою Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі 203/3505/19, встановлено, «відсутність протягом тривалого часу піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; незабезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що надалі може негативно вплинути на її фізичний розвиток як складову частину виховання; недостатнє спілкування з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та духовних цінностей; несприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі є підставами для позбавлення батьків / одного з батьків батьківських прав.»

У рішенні у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»).

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Суд вважає, що стороною позивача надано достатні докази, які свідчать про наявність виняткових обставин, з якими закон пов`язує можливість позбавлення відповідачки батьківських прав відносно малолітніх дітей. Окрім того, суд звернув увагу на те що, відповідачка не виконує рекомендації відповідних уповноважених осіб, не усунула обставини, що стали причиною для першого позбавлення її батьківських прав, а саме не підтримує належні санітарно-гігієнічні умови в квартирі де проживають діти, а також неодноразово вводила суд в оману з приводу працевлаштування та прибирання.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що за умов зміни (виключення) обставин, які стали підставою позбавлення батьківських прав, при додержанні порядку, встановленому ст. 169 СК України відповідач має право звернутися з позовом про поновлення батьківських прав відносно доньки.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 1 статті 184 СК України передбачено, що cуд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Крім того, частина 2 ст. 184 СК України визначає, що розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР(475/97-ВР) від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

При визначенні розміру аліментів суд враховує положення ст. 184 СК України, суд приходить до висновку, що відповідач у змозі сплачувати на утримання дітей аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн. на кожну дитину, щомісячно на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь особи, на утриманні якої буде дитина. З огляду на викладене позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Ураховуючи вимоги ст. 191 СК України суд вважає необхідним стягувати аліменти з відповідача на користь позивача на утримання дітей з 21 червня 2023 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги встановлені в ході розгляду справи обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав, які б вказували на можливість відмови у задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав, та стягнення аліментів оскільки, наявні у справі докази свідчать про неналежне виконання батьком своїх обов`язків без поважних причин, фактичне ухилення від їх належного виконання, а відтак суд вважає обґрунтованими та доведеними підстави позовних вимог про позбавлення батьківських прав і приходить до висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав в повній мірі відповідатиме інтересам малолітніх дітей, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Судові витрати розподілити на підставі ст. 141 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 76-78, 81, 141, 263-265,355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради, в інтересах: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задовольнити в повному обсязі.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 відносно дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягувати щомісячно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_1 , аліменти на утримання її дітей:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі, у розмірі 2 000 грн., але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягуючи аліменти на користь особи, на утриманні якої буде дитина, починаючи стягнення з 21 червня 2023 року та до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі, у розмірі 2 000 грн., але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягуючи аліменти на користь особи, на утриманні якої буде дитина, починаючи стягнення з 21 червня 2023 року та до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі, у розмірі 2 000 грн., але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягуючи аліменти на користь особи, на утриманні якої буде дитина, починаючи стягнення з 21 червня 2023 року та до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в твердій грошовій сумі, у розмірі 2 000 грн., але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягуючи аліменти на користь особи, на утриманні якої буде дитина, починаючи стягнення з 21 червня 2023 року та до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі, у розмірі 2 000 грн., але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягуючи аліменти на користь особи, на утриманні якої буде дитина, починаючи стягнення з 21 червня 2023 року та до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу аліментів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь держави судовий збір в розмірі 2 147,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 27 червня 2024 року

Суддя С.О. Демидова