Справа № 702/907/24
Провадження № 2/702/427/24
УХВАЛА

20.11.2024 м. Монастирище

Суддя Монастирищенського районного суду Черкаської області Барська Т.М. розглянувши клопотання представника позивача ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у справі за позовом акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У провадженні Монастирищенського районного суду перебуває справа за позовними вимогами АТ " Сенс Банк " до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 02.10.2024, відкрите спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін.

У визначений день і час судового засідання сторони до суду не з`явились, про час та місце його проведення повідомлені належним чином.

Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 30.10.2024 витребувано докази у позивача та визнано обов`язковою явку його представника в судове засідання, що відбудеться в приміщенні Монастирищенського районного суду Черкаської області (19100, Черкаська обл., м. Монастирище, вул. Соборна, 98, І поверх, зал №1) 29 листопада 2024 року о 10 год 00 хв.

04.11.2024 та 12.11.2024 від представника позивача адвоката Рудницького Ю.І. через систему "Електронний суд" надійшли клопотання про проведення судового засідання, яке відбудеться 29 листопада 2024 року, та усіх наступних засідань в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

Клопотання представника мотивовані тим, що у адвоката Рудницького Ю.І. та адвоката Альховської І.Б. наявні електронні цифрові підписи та електронні кабінети у системі ЄСІТС та ВКЗ ЄСІТС.

Перевіривши матеріали справи та мотиви поданих клопотань суддя встановив такі обставини та відповідні їм процесуальні правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України учасник справи, його представник має право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду або у приміщенні іншого суду за умови наявності в суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою.

Аналіз наведеної норми свідчить, що право учасника справи приймати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції обмежено випадком, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою або коли у суді відсутня відповідна технічна можливість.

Однак, вирішуючи клопотання представника позивача суддя враховує, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи.

Стаття 13 Конвенції гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у статті 55 Конституції України, згідно з якою кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У статті 3 Конституції України закріплено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Стаття 27 Конституції України гарантує кожній людині невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини. Кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Запровадження воєнного стану не є підставою для будь-яких обмежень прав, передбачених статтею 27 Конституції України (стаття 64 Конституції України).

Право на життя є правом, яке безпосередньо входить до сфери відповідальності держави за його здійснення. Це не означає, однак, тільки обов`язок поваги до права на життя з боку держави. На останню покладається також обов`язок захищати вказане право.

Складовою частиною цього права є також право кожного захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

У статті 2 Конвенції також закріплено право на життя і визнання важливості цього права порівняно з іншими правами людини. ЄСПЛ при тлумаченні обов`язків держави згідно зі статтею 2 Конвенції одним з них виділяє обов`язок не перешкоджати особі в реалізації цього права.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» (далі - Закон № 389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Частинами першою та четвертою статті 26 Закону № 389-VIII встановлено, що правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

У період дії воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Національного банку України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, судів, органів прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, розвідувальних органів та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність (частина перша статті 10 Закону № 389-VIII).

Загальновідомим є факт, що 24 лютого 2022 року орієнтовно о 05 годині ранку війська країни-агресора російської федерації почали повномасштабний наступ на територію України. Війська російської армії, наступаючи з території півострова Крим.

Неспровокована військова агресія проти України триває уже 1000 днів.

Оскільки життя людини, її здоров`я і безпека є найціннішими, проте держава не може повністю їх гарантувати в умовах воєнного стану і рекомендує також самостійно дбати про свою безпеку, зокрема при першій можливості покинути разом із сім`єю небезпечну зону (пункт 1 «Дій населення в умовах надзвичайних ситуацій воєнного характеру», рекомендований Державною службою України з надзвичайних ситуацій), суди при розгляді справи мають враховувати обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій.

Тому, враховуючи наведене, суддя вважає, що клопотання представника позивача ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 212, 258-260, 354 ЦПК України, суддя -

п о с т а н о в и в :

Клопотання представника позивача ОСОБА_3 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задовольнити.

Судове засідання призначене на10год 00хв. 29.11.2024 та подальші судові засідання у цивільній справі за позовом акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором проводити в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів представника позивача ОСОБА_3 .

Відеоконференція буде проведена на базі системи відеоконференцзв`язку «ВКЗ» в системі «Електронний суд».

Копію ухвали негайно направити представнику позивача ОСОБА_1 для відома та виконання.

Попередити, що відповідно до ч. 5 ст. 212 ЦПК України ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву, крім випадку коли суд після призначення судового засідання чи під час такого засідання втратив технічну можливість забезпечити проведення відеоконференції.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Тетяна БАРСЬКА