Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.06.2024Справа №607/7084/24

18 червня 2024 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючої судді Черніцької І.М.

- за участю секретаря судового засідання Демборинського М.Р.

- сторони в судове засідання не з`явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Семененко Сергій Михайлович, до Великогаївської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Семененко С.М., звернулися до суду із позовом до Великогаївської сільської ради, в якому просили: визнати за ОСОБА_1 право власності на частку житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд за АДРЕСА_1 , загальною площею 115 кв.м., житловою площею 56,8 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на частку житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд за АДРЕСА_1 , загальною площею 115 кв.м., житловою площею 56,8 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обгрунтування вимог позивачі зазначили, що спірний житловий будинок мав статус колгоспного двору, в якому станом на 15 квітня 1991 року були зареєстровані: ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 . Відтак, кожному з них належало по частці спірного будинковолодіння.

За життя ОСОБА_3 склав заповіт, яким заповів все своє майно позивачу ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є позивач ОСОБА_1 , який прийняв спадщину у встановленому законом порядку. Дочка спадкодавця ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подала нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини за законом.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 . Спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 є його дружина ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину у встановленому законом порядку шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Однак, у встановленому законом порядку свої спадкові права на 1/4 частку спірного житлового будинку ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5 не оформила. Позивач ОСОБА_1 подав нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_5 .

За життя ОСОБА_4 склала заповіт, яким заповіла все своє майно позивачу ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла. Спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 є позивач ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину у встановленому законом порядку шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

На даний час позивачі звернулися в Тернопільську районну державну нотаріальну контору з метою оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , однак їм відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів про належність вказаного нерухомого майна спадкодавцям.

Посилаючись на наведене, просили задовольнити позов.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 квітня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 травня 2024 року, яку занесено до протоколу судового засідання, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання позивачі не з`явилися, хоча про час та місце були повідомлені у встановленому законом порядку.

Попередньо представник позивачів - адвокат Семененко С.М. подав заяву про розгляд справи без його та позивачів участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник Великогаївської сільської ради в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо подав клопотання про розгляд справи без їх участі, не заперечують проти задоволення позову.

Судом встановлено, що 16 жовтня 1971 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зареєструвала шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 від 16 жовтня 1971 року, виданим Козівською сільською радою Тернопільського районного бюро ЗАГС. Після реєстрації одруження дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_4 ».

Згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 30 червня 1991 року, виданого виконавчим комітетом Козівської сільської Ради народних депутатів Тернопільської області та реєстрового напису за №124 на вказаному свідоцтві, житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 належить колгоспному двору, що складається з 4 членів, головою якого є ОСОБА_3 .

Як слідує з інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна за №874 від 12 грудня 2023 року, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, по обліку бюро будинковолодіння за АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .

Як вбачається з довідки Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області за №341 від 06 грудня 2022 року, домоволодіння по АДРЕСА_1 станом на 15 квітня 1991 року відносилось до суспільної групи господарства - колгоспний двір, членами якого станом на 15 квітня 1991 року були: ОСОБА_3 - голова двору, ОСОБА_4 - дочка, ОСОБА_5 - зять та ОСОБА_1 - онук.

Як слідує з технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 07 грудня 2022 року, виготовленого Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, загальна площа житлового будинку по АДРЕСА_1 становить 115 кв.м., житлова - 56,8 кв.м.

Таким чином, наявними у справі матеріалами підтверджено, що будинковолодіння по АДРЕСА_1 належало до суспільної групи «колгоспний двір», членами якого були: ОСОБА_3 - голова двору, ОСОБА_4 - дочка, ОСОБА_5 - зять та ОСОБА_1 - онук.

Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності всіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відтак, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 належало по 1/4 частці будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений 13 лютого 1997 року секретарем виконавчого комітету Козівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, зареєстрований в реєстрі за №3, яким заповів все належне йому майно ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 31 жовтня 1997 року, виданим Козівською сільською радою Тернопільського району, актовий запис №18.

Після його смерті відкрилася спадщина за заповітом на належне йому майно, у тому числі належну йому частку будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

07 квітня 2004 року державним нотаріусом Тернопільської районної нотаріальної контори заведено спадкову справу за №314 після смерті ОСОБА_3 за заявою ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Як вбачається з довідок за №150 від липня 2023 року та за №69 від 07 березня 2024 року, виданих Великогаївською сільською радою, ОСОБА_3 постійно проживав та перебував на реєстраційному обліку по АДРЕСА_1 . Разом з ним за вказаною адресою були зареєстровані: ОСОБА_4 - дочка, ОСОБА_5 - зять, ОСОБА_1 - онук.

02 квітня 2004 року дочка спадкодавця ОСОБА_4 подала державному нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини за законом та від обов`язкової частки після смерті батька ОСОБА_3 .

Таким чином, з матеріалів спадкової справи за №314 встановлено, що єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є ОСОБА_1 , який у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті останнього шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном.

Окрім того, ОСОБА_1 частково оформив спадкові права після смерті ОСОБА_3 , отримавши 07 квітня 2004 року свідоцтво про право на спадину за заповітом на земельну частку (пай).

Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Темнікової Л.Г. від 16 березня 2024 року за №608/02-31, позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку будинковолодіння по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на належність майна спадкодавцю.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 04 серпня 2009 року, виданим Козівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №07.

Після його смерті відкрилася спадщина за законом на належне йому майно, у тому числі належну йому частку будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

02 лютого 2010 року державним нотаріусом Тернопільської районної нотаріальної контори заведено спадкову справу за №33/2010 року після смерті ОСОБА_5 за заявою ОСОБА_1 про відмову від прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5 .

24 лютого 2010 року ОСОБА_4 , в інтересах якої діяла ОСОБА_2 , звернулася до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5 .

Як вбачається з довідок за №33 від 01 лютого 2010 року та за №70 від 07 березня 2024 року, виданих Козівською сільською радою та Великогаївською сільською радою, ОСОБА_5 постійно проживав та перебував на реєстраційному обліку по АДРЕСА_1 . Разом з ним за вказаною адресою були зареєстровані: ОСОБА_4 - дружина, ОСОБА_1 - син, ОСОБА_2 - невістка та ОСОБА_2 - онука.

Таким чином, з матеріалів спадкової справи за №33/2010 року встановлено, що єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 є його дружина ОСОБА_4 , яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті останнього шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Окрім того, ОСОБА_4 частково оформила спадкові права після смерті ОСОБА_5 , отримавши 24 лютого 2010 року свідоцтво про право на спадину за законом на земельну ділянку.

За життя ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений 18 грудня 2014 року секретарем виконавчого комітету Козівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, зареєстрований в реєстрі за №102, яким заповіла належну їй земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва 1,74 га ОСОБА_2 , а все інше належне їй майно ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 26 жовтня 2022 року, виданим Виконавчим комітетом Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №138.

Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом на належне їй майно, у тому числі належну їй частку будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

02 грудня 2022 року державним нотаріусом Тернопільської районної нотаріальної контори заведено спадкову справу за №498/2022 року після смерті ОСОБА_4 за заявою ОСОБА_2 про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

06 березня 2024 року ОСОБА_2 звернулася до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 .

Як вбачається з довідок за №336 від листопада 2022 року та за №71 від 07 березня 2024 року, виданих Великогаївською сільською радою, ОСОБА_4 постійно проживала та перебувала на реєстраційному обліку по АДРЕСА_1 . Разом з нею за вказаною адресою були зареєстровані: ОСОБА_1 - син, ОСОБА_2 - невістка та ОСОБА_2 - онука.

Таким чином, з матеріалів спадкової справи за №498/2022 року встановлено, що спадкоємцем за заповітом належної частки будинку після смерті ОСОБА_4 є її онука ОСОБА_2 , яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті останньої шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Окрім того, ОСОБА_2 частково оформила спадкові права після смерті ОСОБА_4 , отримавши 16 березня 2024 року свідоцтва про право на спадину за заповітом на земельні ділянки.

Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Темнікової Л.Г. від 16 березня 2024 року за №609/02-31, позивачу ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку будинковолодіння по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на належність майна спадкодавцю.

Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що будинковолодіння по АДРЕСА_1 значиться як колгоспний двір, членами якого станом на 15 квітня 1991 року були: ОСОБА_3 - голова двору, ОСОБА_4 - дочка, ОСОБА_5 - зять та ОСОБА_1 - онук.

Відповідно до роз`яснень викладених у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Таким чином, кожному члену колгоспного двору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 належало по частині будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року.

Відповідно до вимог п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила ЦК України застовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Враховуючи те, що спадщина, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , була фактично прийнята спадкоємцем, застосовуванню підлягають правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року.

Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Згідно з вимогами ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

В силу вимог ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина за заповітом, у тому числі на належну йому частку будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняв позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом, шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном.

Дочка спадкодавця ОСОБА_4 02 квітня 2004 року подала державному нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини за законом та від обов`язкової частки після смерті батька ОСОБА_3 .

Інші спадкоємці за законом чи за заповітом відсутні.

Таким чином, ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 успадкував належну йому частку будинковолодіння по АДРЕСА_1 , яке належало померлому як члену колишнього колгоспного двору.

В силу вимог ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

В силу вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина за законом, у тому числі на належну йому частку будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняла ОСОБА_4 , як спадкоємець за законом першої черги, шляхом подання нотаріусу у встановлений законом строк заяви про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами справи.

Син спадкодавця ОСОБА_1 02 лютого 2010 року подав державному нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_5 .

Інші спадкоємці за законом чи за заповітом відсутні.

Таким чином, ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5 успадкувала належну йому частку будинковолодіння по АДРЕСА_1 , яке належало померлому як члену колишнього колгоспного двору. Однак, спадкових прав не оформила.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина за заповітом, у тому числі на належну їй частку будинковолодіння по АДРЕСА_1 , а саме частку успадковану після смерті ОСОБА_5 та частку належну їй як члену колишнього колгоспного двору.

Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла позивач ОСОБА_2 , як спадкоємець за заповітом шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами справи.

Спадкоємець за заповітом ОСОБА_2 02 грудня 2022 року подала державному нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 .

Інші спадкоємці за законом чи за заповітом відсутні.

Таким чином, ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_4 успадкувала належну їй частку будинковолодіння по АДРЕСА_1 , яке належало останній.

Однак, отримати свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірне будинковолодіння у нотаріуса позивачі не можуть, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

За змістом вимог ст. 12 Закону України «Про власність» (який діяв на час виникнення спірних правовідносин), основою створення власності є праця громадян та громадянин набуває право власності на майно з підстав, не заборонених законом, або отримує в результаті спадщини або здійснення інших угод.

Згідно з вимогами ст. 49 Закону України «Про власність», володіння майном вважається правомірним, якщо інше не було встановлено судом, арбітражним судом, третейським судом.

Відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про практику розгляду цивільних справ про спадкування», державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на частку житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд за АДРЕСА_1 , загальною площею 115 кв.м., житловою площею 56,8 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнання за ОСОБА_2 права власності на частку житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд за АДРЕСА_1 , загальною площею 115 кв.м., житловою площею 56,8 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Керуючись ст. ст. 3, 4, 12, 81, 259, 263, 265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 392, 1218, 1233, 1236, 1268-1270 Цивільного кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Семененко Сергій Михайлович, до Великогаївської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частку житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд за АДРЕСА_1 , загальною площею 115 кв.м., житловою площею 56,8 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на частку житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд за АДРЕСА_1 , загальною площею 115 кв.м., житловою площею 56,8 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачі: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 ;

ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_6 .

Відповідач: Великогаївська сільська рада, вул. Галицька, 47, с. Великі Гаї Тернопільського району Тернопільської області, код ЄДРПОУ - 04394875.

Повне рішення складено 18 червня 2024 року.

Головуюча суддя І.М. Черніцька