ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-з/753/142/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" липня 2024 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Цимбал І.К. вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 , про забезпечення позову до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою пр. забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль марки «Chevrolet» модель «Equinox» номер кузова/шасі НОМЕР_1 та заборонити ОСОБА_2 вчиняти дії щодо зменшення вартості т/з; зміни конструкції т/з; зміни комплектації т/з; монтаж або демонтаж запчастин та деталей, що змінюють технічні характеристики т/з, а також змінюють зовнішній вигляд та інтер`єр т/з.

В обґрунтування заяви, заявник посилається на наступні обставини. 24.06.2021 ОСОБА_1 придбала та зареєструвала право власності на транспортний засіб легковий автомобіль марки Chevrolet модель Equinox, рік випуску 2018, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію права власності на ТЗ, а також витягом із застосунку Дія.

Зокрема, факт придбання вказаного ТЗ ОСОБА_1 підтверджується відповіддю Головного сервісного центру ВМС № 31/26-928аз від 25.12.2023 р. на адвокатський запит, до якої додано копію Договору купівлі-продажу 8045/2021/2646277 від 24.06.2021 р.

Відповідно до п. 3 вказаного Договору, ОСОБА_1 придбала вказаний ТЗ за 280 000 грн.

28.02.2022 ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Степчук Ірини Степанівни для посвідчення довіреності щодо розпорядження вказаним автомобілем на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

16.07.2022 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб.

Однак, вже 19.07.2023 року ОСОБА_3 звернувся до Червоноградського міського суду Львівської області з позовною заявою про розірвання шлюбу.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 05.01.2024 року у справі №459/2379/23 (копія додається), яке набрало законної сили, зазначений шлюб було розірвано.

Разом з тим, як стало відомо також з відповіді Головного сервісного центру ВМС № 31/26-40аз від 15.01.2023 р. (копія додається) на адвокатський запит, начебто відповідач-2 ОСОБА_3 від імені ОСОБА_1 уклав Договір комісії № 6508/23/1/008423 від 03.10.2023. з ТОВ «П.О.С.Т.» та складено Акт технічного стану транспортного засобу до Договору комісії № 6508/23/1/008423 від 03.10.2023 р.

Відповідно до вказаного акту, ТЗ перебуває у задовільному стані та не має будь-яких зовнішніх чи внутрішніх дефектів.

Проте, ОСОБА_1 вказаною довіреністю не погоджувала та не уповноважувала будь-кого укладати договори комісії, що є окремим правочином ніж продаж ТЗ, оскільки договір комісії покладає на комітента додаткові зобов`язання що виходить за межі повноважень наданих вказаною довіреністю.

Таким чином, ТОВ «П.О.С.Т.» не набуло законних прав та обов`язків комісіонера, а відтак не повноважна вчиняти будь-які дії стосовно ТЗ який належить ОСОБА_1 на праві власності.

Зокрема, протиправне укладення Договору комісії третьою особою від імені ОСОБА_1 може свідчити про використання злочинної схеми при якій перереєстрація ТЗ в державних органах здійснюється без участі власника ТЗ або уповноваженої особи.

07.10.2023 на підставі вказаного Договору комісії, ТОВ «П.О.С.Т.» укладає Договір купівлі-продажу ТЗ № 8423 від 07.10.2023 р., згідно якого покупцем ТЗ є ОСОБА_2 .

Однак, є достовірною інформація про те, що приблизно в жовтні місяці 2022 року, ОСОБА_3 переїхав проживати до держави Німеччина, що підтверджується Дозволом на тимчасове проживання серія НОМЕР_3, де проживає по теперішній час та жодного разу за вказаний період не повертався до України.

Таким чином, ОСОБА_3 не міг підписати вказаний Договір комісії, а відтак надати будь-які повноваження щодо продажу зазначеного ТЗ та підписання договору купівлі-продажу ТОВ «П.О.С.Т.».

Зокрема, вказана обставина об`єктивно підтверджується тим, що підпис на вказаному Договорі комісії як уповноваженої особи ОСОБА_1 - ОСОБА_3 здійснений не ним, а іншою особою.

Так, відповідно до наявних документів: Дозволу на тимчасове проживання серія НОМЕР_3 ; 1 та 2 сторінок паспорта громадянина України ОСОБА_3 ; зразка підпису та печатки ФОГТ ОСОБА_3 (копія додається), вбачається очевидна розбіжність в написані підписів на вказаних документах та Договорі комісії з Актом технічного стану ТЗ.

Зокрема, мати ОСОБА_1 - ОСОБА_4 також не вчиняла вказаного правочину.

Таким чином, ОСОБА_3 станом на 03.10.2023 р. не перебував на території України та не підписував Договір комісії, і відтак, ТОВ «П.О.С.Т.» не мало законних підстав для продажу вказаного автомобіля та підписання будь-яких договорів від імені власника ТЗ ОСОБА_1 .

Дізнавшись про протиправні дії відносно свого майна, ОСОБА_1 звернулась з заявою від 26.02.2024 року (копія додається) до Генерального Консульства України у Мюнхені про відміну та скасування довіреності виданої на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

В наслідок чого, 18.03.2024 року, до Єдиного реєстру довіреносте внесено інформацію про припинення дії вказаної довіреності, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей № 52274963 від 18.03.2024 р.

Листом приватного нотаріуса Степчук І. С. від 18.03.2024 року (копія додається), відповідач-2 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були проінформовані про відміну вказаної довіреності.

Таким чином, починаючи з 28.02.2022 року до 18.03.2024 року ні ОСОБА_3 ні ОСОБА_4 не вчинили жодних правочинів відносно вказаного ТЗ ОСОБА_1 та їх повноваження були припинені у встановленому законом порядку.

Разом з тим, ОСОБА_1 вказані правочини не схвалювала, жодних повноважень щодо розпорядження вказаним ТЗ іншим особамне надавала та передоручення на підставі вказаної довіреності ОСОБА_3 або ОСОБА_4 не здійснювали. Предметом майбутнього позову ОСОБА_1 є майнові та немайнові вимоги щодо захисту законних прав власника т/з.

Враховуючи те, що т/з ОСОБА_1 був протиправно відчужений не уповноваженою третьою особою, заявник просить вжити заходи забезпечення позову до подання позову, оскільки невжиття даних заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у зв`язку з можливим подальшим відчуженням рухомого майна та ризики стосовно таких дій є надзвичайно високими.

Відповідно до ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти дії.

За змістом ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Дослідивши матеріали заяви суддя вважає, що заява про забезпечення позову у спосіб визначений в останній підлягає задоволенню, враховуючи: характер майна на яке заявник просить накласти арешт, предмет майбутнього спору та позовних вимог, їх співмірність, а також те, що для вжиття заходів забезпечення позову є наявність достатніх підстав, які дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, зокрема його подальше відчуження відповідачами.

Разом з тим в задоволенні частини заяви щодо заборонити вчиняти ОСОБА_2 дії, суд приходить до висновку про відмову в цій частині заяви, оскільки накладення арешту на майно буде ефективним захистом прав заявника при подальшому розгляді справи. Крім того, заявником не надано доказів, що останній своїми діями намагався змінити конструкцію т/з та пошкодити останній.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Враховуючи відсутність підстав вважати, що застосування судом заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно спричинить відповідачам збитки, відтак відсутні і підстави для застосування судом зустрічного забезпечення позову у відповідності до ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

Беручи до уваги наведене вище та керуючись стст. 149, 150, 151, 152, 153 ЦПК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , про забезпечення позову до подання позовної заяви - задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль марки «Chevrolet» модель «Equinox» номер кузова/шасі НОМЕР_1 , 2018 року випуску, коричневого кольору.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

СУДДЯ: І.К. Цимбал