РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/10529/23

Номер провадження 2/495/1235/2024

24 червня 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у складі:

головуючого судді Волкової Ю.Ф.,

із участю секретаря судового засідання Мартиненко Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Перший Приморський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про зняття арешту з нерухомого майна,

встановив:

у вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (із 17.06.2021 Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» змінило назву на Акціонерне товариство «Райффайзен Банк»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Перший Приморський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з усього належного йому нерухомого майна, накладеного постановою АВ № 996017 ВДВС Білгород-Дністровського МУЮ Одеської області від 20.07.2005, постановою АВ № 994557 Першого приморського ВДВС Одеського міського управління юстиції від 13.05.2009, у тому числі із належних йому земельних ділянок.

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1.1. Вимоги позивача обґрунтовані тим, що постановою АВ № 996017 ВДВС Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області від 20.07.2005 накладено арешт на усе майно боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), постановою АВ № 994557 Першого Приморського ВДВС Одеського міського управління юстиції від 13.05.2009 накладено арешт на усе майно боржника ОСОБА_1 ; стягувачем у ВП є АТ «Райффайзен Банк Аваль». Однак станом на вересень 2023 року вказані виконавчі провадження уже закриті або завершені; відсутність будь-яких заборгованостей ОСОБА_1 перед банком підтверджено листом АТ «Райффайзен Банк Аваль»; при цьому майно ОСОБА_1 залишається обтяженим, що порушує правомочності останнього як власника такого майна.

1.2. У клопотанні АТ «Райффайзен Банк» від 02.01.2024 представник відповідача адвокат Гапон О.Я. просив застосувати до спірних правовідносин позовну давність та у зв`язку із пропуском строку звернення до суду відмовити у задоволенні позову. Свою позицію обґрунтував тим, що про обставини щодо діючого арешту майна позивач дізнався у травні 2018 року, а із позовом до суду звернувся лише у вересні 2023 року, тобто із пропуском трирічного строку позовної давності. Також представник відповідача вказав, що позивачем не доведено обставини арешту його майна, оскільки витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не містять вказівок про обтяження земельних ділянок.

1.3. У письмових поясненнях третьої особи Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 13.03.2024 зазначено, що відповідно до інформації, яка міститься в автоматизованій системі виконавчого провадження «Спецрозділ» (далі - АСВП), існують відомості про попереднє перебування на примусовому виконанні ВП № 15592434 з примусового виконання судового наказу № 2-н- 10124, виданого 25.09.2008 Приморським районним судом міста Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЗАТ «Український мобільний зв`язок» боргу у сумі 817 грн 01 коп.; за відомостями АСВП вказане ВП завершене.

Повноцінно, з відображенням усіх здійснених виконавчих дій Електронна система запрацювала лише після реєстрації Наказу Міністерства юстиції України № 2432/5 від 05.08.2016, яким затверджено Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження. З огляду на вищевикладене, відомості про арешт 13.05.2009, які містяться в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на які посилається позивач, (постанова АВ 994557) було сформовано на паперовому носії, встановити на підставі якого виконавчого документу було застосовано заборону відчуження не є можливим, оскільки Електронна система виконавчих проваджень була введена в дію після 2009 року. Журнали обліку виконавчих проваджень, в яких обліковувались діючі виконавчі провадження 2009 року знищені по закінченню строку їх зберігання.

Представник третьої особи акцентує, що законодавець не надавав права державному виконавцю припиняти чинність арешту при поверненні виконавчого документу стягувану, під час завершення виконавчого провадження (стаття 50 ЗУ «Про виконавче провадження», у редакції, чинній станом на 2009 рік, яка знайшла своє відображення у статті 40 ЗУ «Про виконавче провадження» у чинній редакції). Водночас, стаття 59 ЗУ «Про виконавче провадження» у чинній редакції визначає підстави для зняття арешту з майна виконавцем, які у даному випадку не можуть бути застосовані; в усіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Керуючись наведеним третя особа просить прийняти рішення у даній справі із урахуванням правової позиції органу ДВС.

1.4. Від третьої особи - Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) письмові пояснення до суду не надходили.

2. Рух справи у суді.

Позовна заява надійшла до суду 28.09.2023. Ухвалою від 28.09.2023 відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

Із 23.02.2024 вказана справа перебуває у провадженні судді Волкової Ю.Ф.; ухвалою від 28.02.2024 справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 27.03.2024, яке відкладене на 30.04.2024.

Ухвалою суду від 30.04.2024 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 23.05.2024, відкладено на 24.06.2024.

Інших процесуальних дій у справі суд не вчиняв.

3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення.

3.1. Представник позивача адвокат Каланжов В.І. у письмовій заяві від 30.04.2024 просив справу розглядати без його участі та без участі позивача.

3.2. Представник відповідач ОСОБА_2 у письмовій заяві просила справу розглядати без її участі.

У зв`язку із не виявленням обставин, які перешкоджають проведенню судового засідання, враховуючи заяви учасників провадження, керуючись частиною першою статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи за відсутності учасників справи.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України.

4. Фактичні обставини справи, встановлені судом.

4.1. Особу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено на підставі копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Білгород-Дністровським РВ УМВС України в Одеській області 03.02.1998 (арк.спр. 3-4).

4.2. ОСОБА_1 29.11.2007 змінив ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , що підтверджено відповідною довідкою ДПА від 30.11.2007 (арк.спр. 4).

4.3. Постановою виконавця ВДВС Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції від 20.07.2005 серії АВ № 996017 накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) із забороною здійснювати відчуження будь-якого майна, яке йому належить; виконавче провадження здійснювалось на підставі виконавчого листа № 2-3253, виданого Білгород-Дністровським міськрайсудом у липні 2005 року; стягнення коштів у сумі 1 003 грн 69 коп. відбувалось на користь АППБ «Аваль» (арк.спр. 9).

4.4. Згідно із витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 28.07.2005 здійснено реєстрацію обтяження арешт нерухомого майна, об`єкт обтяження невизначене майно, усе майно, на підставі постанови ВДВС Білгород-Дністровського міськрайуправління юстиції Одеської області серії АВ № 996017 від 20.07.2005 (реєстраційний номер обтяження - 2233038), власник обтяженого майна ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Також вказаний витяг містить відомості про реєстрацію обтяження арешт нерухомого майна, об`єкт обтяження невизначене майно, усе нерухоме майно, належного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер обтяження 8712933 від 13.05.2009 на підставі постанови Першого приморського ВДВС Одеського міського управління юстиції серії АВ № 994557 від 13.05.2009 (арк.спр. 26).

4.5. Листом № 14746/26-27 від 18.05.2018 Білгород-Дністровський міськрайонний відділ ДВС ГТУЮ в Одеській області на запит ОСОБА_1 повідомило останнього про те, що за результатами виконаного пошуку в АСВП встановлено перебування на виконанні у Відділі таких документів: судового наказу Білгород-Дністровського міськрайонного суду № 2н-157 від 25.12.2007 про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь КС «Витязь» у сумі 6 849 грн 20 коп.; вказане ВП 20.05.2009 завершене; постанови ІДПС Чернігівського взводу ДПС ДАІ № 039395 від 10.10.2009 про стягнення штрафу з ОСОБА_1 на користь держави у сумі 255 грн; вказане ВП 20.11.2009 закінчене.

Також цим листом повідомлено, що згідно із інформаційною довідкою з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців наявний запис про арешт всього майна, належного ОСОБА_1 , який накладений на підставі постанови Відділу АВ № 996017 від 20.07.2005.

Вказаним листом ОСОБА_1 роз`яснено відсутність у Відділу повноважень на зняття арешту на підставі статті 59 ЗУ «Про виконавче провадження» з огляду на те, що інформація про ВП, в межах виконання якого накладений арешт на майно боржника, в АСВП відсутня, матеріали ВП також відсутні; та повідомлено позивача про те, що станом на 18.05.2018 на виконанні у Відділі не перебувають виконавчі провадження, у яких боржником є ОСОБА_1 (арк.спр. 7, зворот).

4.6. Відповідно до довідки від 11.05.2018, виданої АТ «Райффайзен Банк Аваль» ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), станом на дату видачі довідки останній не має діючих кредитів у Банку (арк.спр. 8).

4.7. Право власності на об`єкти нерухомості: земельна ділянка АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:002:0933; земельна ділянка АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:001:0362; земельна ділянка АДРЕСА_3 , кадастровий номер :01:002:0535; земельна ділянка АДРЕСА_4 , кадастровий номер :01:002:0452; земельна ділянка АДРЕСА_3 , кадастровий номер :01:002:0536; земельна ділянка АДРЕСА_5 , кадастровий номер :01:001:0349; земельна ділянка АДРЕСА_4 , кадастровий номер :01:002:0452; земельна ділянка АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:002:0934 ОСОБА_1 підтвердив копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (арк. спр. 15-25).

5. Норми права, які застосував суд.

Право власності належить до основоположних прав людини, втілення яких у життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано статтею першою Першого протоколу до Конвенції. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинно мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.

Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до статті 13 цього міжнародно-правового акта повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі.

На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені у статті 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом.

Зазначений принцип відображено й конкретизовано в частині першій статті 321 Цивільного кодексу України, згідно з якою право власності є непорушним, і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Одним із способів захисту права власності є гарантована статтею 391 цього Кодексу можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

Також суд звертає увагу, що стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практично в єдиному приписі, що стосується майна, об`єднує всі права фізичної або юридичної особи, які містять у собі майнову цінність. На відміну від традиційного розуміння інституту права власності, характерного для України, як і в цілому для держав континентальної системи права, Європейський суд з прав людини тлумачить поняття «майно» (роssеssіоns) набагато ширше й у контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод під «майном» розуміє не тільки «наявне майно» (existing роssеssіоns), але й цілу низку інтересів економічного характеру (активи (assets).

Статтею 41 Конституції України та названою статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.

6. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

6.1. Суд, перевіривши доводи учасників справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, дійшов висновку про задоволення позову.

Так, у межах розгляду даної справи судом встановлено, що у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявні відомості про обтяження (арешт) усього нерухомого майна (не визначене майно), належного власнику ОСОБА_1 (ідентифікацію власника майна проведено на підставі ідентифікаційного коду , тобто до його зміни, і дати народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Відсутність заборгованості позивача перед відповідачем також доведено; про наявність боргових зобов`язань ОСОБА_1 перед Банком представник відповідача не заявив у письмових заявах, відзиві, доказів на підтвердження таких обставин суду не надав.

Доказів щодо перебування на примусовому виконанні виконавчих проваджень, боржником у яких є ОСОБА_1 відповідачем, третіми особами суду не надано, у тому числі і щодо виконавчих проваджень, у межах яких було здійснено обтяження майна у 2005, 2009 роках постановою АВ № 996017 ВДВС Білгород-Дністровського МУЮ Одеської області від 20.07.2005, постановою АВ № 994557 Першого приморського ВДВС Одеського міського управління юстиції від 13.05.2009.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що накладення арешту на нерухоме майно є перешкодою у здійсненні особою свого права власності (у контексті правомочностей щодо володіння, користування і розпорядження майном), а також із урахуванням відсутності доказів для обгрунтування доцільності продовження застосування з боку держави заходів обтяження нерухомого майна, яке перебуває у приватній власності позивач, у межах ВП № 996017, № 994557, де стягувачем значиться ПАТ «Райффайзен Банк», будь якого іншого ВП, а відповідний орган не вирішив питання про зняття арешту з нерухомого майна, суд вважає за необхідне заявлену позовну вимогу задовольнити - зняти арешт з усього нерухомого майна, належного ОСОБА_1 , накладеного постановою АВ № 996017 ВДВС Білгород-Дністровського МУЮ Одеської області від 20.07.2005, постановою АВ № 994557 Першого приморського ВДВС Одеського міського управління юстиції від 13.05.2009.

6.2. Щодо застосування строку позовної давності

При зверненні до суду із даним позовом, позивач обрав заявлений спосіб захисту: зняття арешту з нерухомого майна без вимоги про визнання права власності. Згідно із висновками, сформованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22.04.2019 у справі № 661/624/16 такий спосіб захисту є правильним у спірних правовідносинах, оскільки за результатами вирішення даного спору суд своїм рішенням відновлює порушене право позивача.

Застосування позовної давності має забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами № 22083/93, № 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20.09.2011 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

За результатами оцінки зібраних у справі доказів, суд позбавлений можливості визначити конкретну дату порушеного права позивача з огляду на відсутність відомостей та доказів на підтвердження обставин щодо перебігу примусового виконання у виконавчих провадженнях № 996017, № 994557, в межах яких зареєстроване обтяження нерухомого майна позивача, що мало місце у 2005, 2009 роках; доказів про актуальність, застосовано арешту нерухомого майна у межах вказаних ВП суду не надано.

При цьому суд звертає увагу, що лист Білгород-Дністровського ВДВС ГТУЮ в Одеській області від 18.05.2018 лише констатує про наявність обтяжень належного позивачу майна, яке застосоване 2005, 2009 роках.

Оскільки у даній справі не вбачається можливим визначити дату порушеного права, тому доводи представника відповідача щодо пропуску строку для звернення до суду за захистом такого права є безпідставними.

Керуючись статтями 4, 12-13, 76-81, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Перший Приморський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про зняття арешту з нерухомого майна задовольнити.

Зняти арешт з усього нерухомого майна, власником якого є ОСОБА_1 , накладеного постановою ВДВС Білгород-Дністровського МУЮ Одеської області від 20.07.2005 серії АВ № 996017, постановою Першого приморського ВДВС Одеського міського управління юстиції від 13.05.2009 серії АВ № 994557, у тому числі із належних йому земельних ділянок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_6 ;

відповідач Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», адреса: вулиця Лескова, 9, місто Київ;

третя особа - Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), адреса: вулиця Миколаївська, 30, місто Білгород-Дністровський, Одеська область;

третя особа - Перший Приморський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, адреса: вулиця Польський Узвіз, 6, місто Одеса.

Повний текст судового рішення складено 24.06.2024.

Суддя Ю.Ф. Волкова