ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/21758/16-ц

Провадження № 22-ц/4820/1017/24

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Чебан О.М.,

з участю представника апелянта,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Стефанишина С.Л. від 23 січня 2017 року.

Заслухавши доповідача, учасника справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в :

У листопаді 2006 року позивач ПАТ «Укрсоцбанк», звертаючись до суду з цим позовом до відповідача, вказував, що 21.12.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту № 10-29/4883, за яким банк видав відповідачу кредит в сумі 110000 дол. США зі сплатою 11,75% річних та кінцевим терміном повернення до 20.12.2032 року.

За умовами Кредитного договору п.п.3.3.8.3.3.9. відповідач зобов`язаний здійснювати погашення кредиту згідно встановленого графіку, сплачувати тіло кредиту та нараховані відсотки.

Взяті зобов`язання відповідач належно не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором станом на 07.07.2016 року в розмірі 236438,69 дол. США., з яких 103140 дол. США заборгованість за тілом кредиту, 82430,11 дол. США заборгованість за відсотками, 12859,15 дол. США пеня за несвоєчасне повернення кредиту та 38009,43 дол. США пеня за несвоєчасне повернення відсотків.

З цих підстав позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь вказану заборгованість 236438,69 дол. США.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23.01.2017 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» про стягнення суми заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 в на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 236438,69 дол. США, яка за курсом НБУ становить 5873597,64 грн. та судовий збір у розмірі 88103,96 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати як незаконне і в позові відмовити або ж залишити його без розгляду. На думку апелянта, суд першої інстанції в порушення процесуального закону розглянув справу за його відсутності, при цьому не повідомив його належно про розгляд справи, внаслідок чого він не міг реалізувати свої процесуальні права.

Повідомлення судом апелянта за адресою його реєстрації в с. Немиченці Хмельницького району є неналежним, він там ніколи не проживав. З 2000 року жив у м. Київ, у 2007 році придбав за ці кредитні кошти квартиру по АДРЕСА_1 , в якій з 2007 року проживає досі, а з 24.04.2018 року зареєстрував своє місце проживання. Під час розгляду даної справи в період 2016-2017 років відповідач працював директором ТОВ «Компанія «Тасман», місцезнаходження якої в м. Київ.

Щодо конверта із судовою повісткою про виклик в судове засідання 23.01.2017 року, який повернувся до суду з відміткою «за відмовою адресата від одержання», то апелянт не відмовлявся від дотримання повістки, оскільки на той час проживав у Києві, а будинок за вказаною адресою згорів ще у 2007 році.

Судом не враховано, що строк виконання зобов`язання відповідача за кредитним договором настав 20.09.2010 року, про що свідчить перша вимога позивача від 20.09.2010 року, згідно якої банк вимагав від позичальника негайного дострокового повернення всієї заборгованості за кредитним договором.

Пред`явивши позичальнику вимогу про дострокове повернення кредиту і сплату відсотків за користування ним, банк відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання і міг пред`явити позов до нього впродовж строку позовної давності, починаючи з дати порушення позичальником встановленого банком у вимозі терміну для дострокового повернення кредиту. Подавши позов у 2016 році, банк пропустив позовну давність, яку просив застосувати апеляційним судом.

Окрім цього, сторони, банк та ОСОБА_1 , погодили передачу спорів, що виникають за вказаним кредитним договором, на вирішення третейському суду. Тому згідно з п. 6 ч. 1 ст. 257 ЦПК України у суду першої інстанції були підстави для винесення ухвали про залишення позову без розгляду.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній мотивів.

Представник банку в суд не з`явився, будучи повідомленим про розгляд справи.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що 21.12.2007 року ОСОБА_1 уклав з ПАТ «Укрсоцбанк» кредитний договір №1029/4883, відповідно до якого отримав в кредит 110000 дол. США на умовах, визначених договором.

Станом на 07.07.2016 року розмір заборгованості по вказаному договору склав 236438,69 дол. США яка за курсом НБУ становить 5873597,64 грн. з яких: заборгованість за кредитом - 103140 дол. США; заборгованість за відсотками 82430,11 дол. США, пеня за несвоєчасне повернення кредиту 12859,15 дол. США, пеня за несвоєчасне повернення відсотків 38009,43 дол. США.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконав належно зобов`язання позичальника за кредитним договором з позивачем, тому наявна заборгованість за кредитним договором станом на 07.07.2016 року, що складає 236438,69 дол. США., підлягає стягненню з нього на користь позивача.

Доводи апеляційної скарги про помилковість цих висновків суду є безпідставними, зважаючи на таке.

Так згідно з ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом

Ззміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1054 ЦК).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно ст. 612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Посилання апелянта на неповідомлення його судом першої інстанції про розгляд справи, внаслідок чого він не міг реалізувати свої процесуальні права, є безпідставним.

Так, згідно з ч.5 ст.74 ЦПК України ( тут і далі в редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції) судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Відповідно до ч. 8 ст. 76 ЦПК України у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.

За змістом ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

З матеріалів справи вбачається, що примірник позовної заяви з додатками, судова повістка на 09.12.2016 року, які була направлені за зареєстрованою адресою місця проживання ОСОБА_1 (с. Немиченці Хмельницького району Хмельницької області), повернулися на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Поштове відправлення з судовою повісткою на 23.01.2017 року, направлене за тією ж адресою, повернуте до суду з відміткою «за відмовою адресата від одержання».

З врахуванням норм ч. 8 ст. 76 ЦПК, судом першої інстанції дотримано закріплену в ЦПК вимогу щодо належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи.

Посилання апелянта на те, що він не відмовлявся від дотримання повістки, оскільки на той час проживав у м. Київ, не ґрунтуються на достатніх доказах і не спростовують зміст рекомендованого повідомлення Укрпошти про невручення поштового відправлення з відміткою «за відмовою адресата від одержання».

Отже, відповідач був належно повідомленим про розгляд справи і мав можливість у суді першої інстанції реалізовувати свої процесуальні права та обов`язки, визначені статтями 43, 49 ЦПК України, в тому числі брати участь в судових засіданнях, подавати докази та брати участь у їх дослідженні, подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду тощо.

Проте ОСОБА_1 в суд першої інстанції не з`явився і цими правами не скористався.

За змістом ч.ч.1, 3 ст. 367 ЦПК України в чинній редакції суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З врахуванням наведених норм права у суду апеляційної інстанції відсутні правові підстави для визнання поважною причини неподання до суду першої інстанції письмових доказів, поновлення йому цього строку та долучення до справи письмових доказів, поданих ним разом з апеляційною скаргою.

У зв`язку з цим не приймається до уваги твердження апелянта про неправильність розрахунку заборгованості за кредитом, зробленого позивачем, як таке, що не ґрунтується на доказах.

Згідно з ч.ч.3-5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Відповідач був належно повідомлений про розгляд справи і мав можливість у суді першої інстанції подати заяву відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України про застосування позовної давності, проте цим правом в суді першої інстанції не скористався.

Відтак, відсутні процесуальні підстави для врахування апеляційним судом заяви ОСОБА_1 про застосування позовної давності, яку він фактично виклав в апеляційній скарзі.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд не бере до уваги посилання апелянта на пропуск позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за період з 01.01.2019 року по 24.07.2020 року за відсутності заяви про застосування позовної давності в суді першої інстанції.

Згідно з пунктом 6.2. договору кредиту № 10-29/4883 від 21.12.2007 року, укладеного між сторонами, у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, Сторони, керуючись ст. 5 Закону «Про третейські суди», домовилися про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Ярошовцем Василем Миколайовичем Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, що знаходиться за адресою: 02001, м. Киї, вул. М.Раскової, 15. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею спір розглядається третейським суддею Мороз Оленою Анатоліївною або ОСОБА_2 у порядку черговості. Вказаному у даному пункті. У разі, якщо спір не може бути розглянутий визначеними у даному пункті суддями, суддя призначається Головою Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у відповідності до чинного Регламенту Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків.

За змістом пункту 6 частини 1 статті 207 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо між сторонами укладено договір про передачу спору на вирішення до третейського суду і від відповідача надійшло до початку з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами заперечення проти вирішення спору в суді.

Будучи належно повідомленим про розгляд цієї справи, відповідач не скористався своїм правом на подання заперечень до початку з`ясування обставин у справі проти вирішення спору в Хмельницькому міськрайонному суді відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Відтак відсутні правові підстави для прийняття таких заперечень проти вирішення спору апеляційним судом та залишення позову з цих підстав без розгляду.

З врахуванням наведеного доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 червня 2024 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк