ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 548/1353/24 Номер провадження 22-ц/814/3470/24Головуючий у 1-й інстанції Старокожко В. П. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Одринської Т.В.,

Суддів: Пікуля В.П., Панченка О.О.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 05 серпня 2024 року

у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

УСТАНОВИВ:

У червні 2024 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» в особі уповноваженого представника звернулось до суду із вказаним позовом, відповідно до якого просило стягнути з відповідача заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 09.03.2023, що утворилась станом на 03.04.2024 у сумі 11 086,84 грн, та судовий збір за подачу позову до суду у сумі 3 028,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що monobank - це мобільний банк, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення.

09.03.2023 ОСОБА_1 встановила мобільний додаток monobank, пройшла відеоверифікацію та дистанційну ідентифікацію, та підписала цифровим власноручним підписом Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, яка разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву, відповідачка підтвердила, що ознайомилась та отримала у мобільному додатку примірники вищезазначених документів, що складають договір.

На підставі укладеного договору ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 10 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка № НОМЕР_1 .

Згідно з тарифами картки monobank базова відсоткова ставка за користування кредитом - 3,1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, збільшена відсоткова ставка на місяць - 6,2% на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом.

Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору (не сплачувала щомісячні платежі), що підтверджується розрахунком заборгованості. Прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку із чим відбулося істотне порушення клієнтом зобов`язань та вся заборгованість за кредитом стала простроченою. На повідомлення позивача, направленого 03.03.2024, про необхідність погасити суму заборгованості, відповідач не вчинила жодної дії на погашення заборгованості, що і стало підставою звернення позивача до суду із вказаним позовом.

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 05 серпня 2024 року у задоволенні позову Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено в повному обсязі.

Із вказаним рішенням не погодився позивач, АТ «Універсал Банк», та оскаржив його в апеляційному порядку через свого уповноваженого представника за довіреністю ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі представник позивача просив рішення місцевого суду скасувати та ухвалити у справі нове рішення про задоволення позовних вимог Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 та стягнення заборгованості за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 09.03.2023 у загальній сумі 11 086,84 грн, а також судового збору.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що місцевим судом порушено норми матеріального та процесуального права. Суд не врахував механізм отримання банківських послуг «Monobank», процедуру укладення електронного договору. Також, вважає невірним висновок місцевого суду про недоведеність розміру заборгованості, оскільки доказів, які б спростували правильність наданого до позову розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідачем не надано у справі.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду від відповідача ОСОБА_1 не надходив, що, в силу ч. 3 ст. 360 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному перегляду рішення суду першої інстанції.

Місцевим судом установлено, що АТ «Універсал Банк» створив проект «Monobank», в рамках якого клієнтам (фізичним особам) відкриваються поточні рахунки, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «Monobank». Після перевірки кредитної історії на платіжних картках «Monobank» за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту «Monobank» є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень.

09.03.2023 ОСОБА_1 цифровим власноручним підписом підписала анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг АТ «Універсал Банк», відповідно до якої прохала відкрити поточний рахунок в АТ «Універсал Банк» у гривні на її ім`я НОМЕР_2 та встановити кредитний ліміт на суму, зазначену у мобільному застосунку. (а.с. 11)

В анкеті-заяві зазначено, що вона разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг.

До позову позивачем також було долучено: Витяг з Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів в редакції, чинній з 01.12.2022, які не містять реквізитів та підпис позичальника (а.с. 16-28); Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank, який не містить реквізитів та підпис позичальника (а.с. 31-33) та Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача (а.с. 33 зворот).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 03.04.2024 заборгованість за кредитом становить 11 086,84 грн (тіло кредиту). (а.с. 10)

Відмовляючи в задоволенні позову у повному обсязі, місцевий суд виходив з того, в заяві-анкеті про надання банківських послуг від 09.03.2023, підписаній відповідачкою, вказується лише про намір укласти кредитний договір (отримати кредит), проте відсутні відомості про розмір виданого кредиту та процентної ставки за користування кредитними коштами. В матеріалах справи відсутня виписка по рахунку, як первинний бухгалтерський документ, який би підтверджував як отримання, так і використання відповідачкою кредитних коштів у вказаному позивачем в позовній заяві розмірі, у зв`язку із чим суд позбавлений можливості перевірити як факт наявності заборгованості, так і встановити її дійсний розмір, а також з`ясувати істотні умови договору: відсоткову ставку; строк, на який відкривалася кредитна лінія, тощо. Крім того, позивачем до суду не надано довідки про розмір встановленого кредитного ліміту чи про відкриття поточного рахунку за договором і номеру платіжної картки, відкритої на ім`я відповідачки, в разі наявності такої. Розрахунок заборгованості є лише обґрунтуванням позовних вимог щодо її розміру і не є первинним фінансовим документом відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Долучені до позову інші документи, зокрема, Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк», не містять підпису позичальника, а також не містять посилання на кредитний договір, до якого вони входять, з огляду на що місцевий суд дійшов висновку, що Умови та правила надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 09.03.2023 шляхом підписання заяви-анкети. При цьому, судом враховано правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, та Верховного Суду від 18.05.2022 у справі № 697/302/20. Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови обслуговування, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з тарифів та Витяг з умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

В силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

Як вбачається з матеріалів справи, факт укладення між сторонами Договору про надання банківських послуг в електронному вигляді у відповідності з проектом «Monobank» підтверджується наявною в матеріалах справи анкетою-заявою, яка підписана ОСОБА_1 цифровим власноручним підписом. (а.с. 11)

Місцевий суд вірно установив, що Анкета-заява не мітить відомостей про розмір встановленого кредитного ліміту, а містить лише вимогу відкрити їй поточний рахунок у гривні НОМЕР_2 та встановити кредитний ліміт на суму, зазначену у мобільному застосунку.

При цьому, АТ «Універсал Банк» має право самостійно змінювати розмір кредитного ліміту.

Належними і достатніми доказами у справі АТ «Універсал Банк» не підтверджено надання ОСОБА_1 кредитного ліміту саме у сумі 10 000 грн, як зазначено в позовній заяві, зокрема, в матеріалах справи відсутня довідка банку про розмір встановленого кредитного ліміту, а саме лише зазначення в анкеті-заяві позичальника прохання клієнта встановити кредитний ліміт на суму, зазначену у мобільному застосунку, не дає можливості достовірно встановити та перевірити дані відомості.

Разом із тим, у вказаній анкеті-заяві чітко визначено, що у разі виходу з пільгового періоду, що складає до 62 календарних днів, на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,1% на місяць з першого дня користування кредитом.

Місцевий суд належним чином не дослідив зміст вказаної анкети-заяви та дійшов помилкового висновку, що цим документом не визначено відсоткову ставку за користування кредитними коштами. Разом із тим, це не впливає на правильність висновку місцевого суду про недоведеність позивачем належними доказами у справі факту видачі кредиту та користування відповідачем кредитними коштами саме у розмірі 10 000 грн, як вказано у позові.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). (ст. ст. 12, 81, 89 ЦПК України)

В силу норм статей 44, 83 ЦПК України визначено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

На підтвердження факту наявності заборгованості за кредитним договором позивачем у справі було надано розрахунок заборгованості (а.с. 10), який не є належним доказом на підтвердження як отримання, так використання відповідачкою кредитних коштів у вказаному позивачем в позовній заяві розмірі.

У постанові Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 759/11453/20 зроблено правовий висновок про те, що виписка за картковим рахунком є належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, що відповідає пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, та узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18-ц (провадження № 61-9618св19).

Позивачем у справі ані до позовної заяви, ані до апеляційної скарги не було долучено виписки по рахунку на підтвердження факту видачі та користування відповідачем грошовими коштами.

Сукупність зазначених вище обставин унеможливлює ухвалення у справі рішення про задоволення позовних вимог про стягнення як тіла кредиту, так і відсотків за користування кредитними коштами.

Доводи апеляційної скарги правильності даного висновку місцевого суду не спростували, а зводяться фактично лише до роз`яснення процедури укладення електронного договору за проектом «Monobank», стосовно чого місцевий суд висновків, які б суперечили викладеному порядку, не робив.

Щодо доводів апеляційної скарги АТ «Універсал Банк» про ненадання відповідачем у справі контррозрахунку, то місцевий суд вірно зазначив, що це не дає підстав стверджувати про визнання обставин, зазначених у позовній заяві, та не звільняє позивача від обов`язку доведення належними і достатніми доказами факту видачі кредитних коштів (встановлення кредитного ліміту у зазначеному позивачем розмірі), а розрахунок заборгованості сам по собі не є таким доказом.

При вирішенні спору місцевий суд вірно застосував норми матеріального права та правильно врахував правові висновки Верховного Суду в даній категорії справ.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що рішення місцевого суду ухвалене з дотриманням норм матеріального права, а порушення місцевим судом норм процесуального права щодо належного дослідження доказу (анкети-заяви) на предмет визначення у ній процентної ставки за користування кредитом, не призвело до неправильного вирішення справи, тому підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції апеляційним судом не вбачається.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, підстави для відшкодування судових витрат, понесених скаржником під час апеляційного перегляду справи, - відсутні.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Універсал Банк» - залишити без задоволення.

Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 05 серпня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 листопада 2024 року.

Головуючий суддя Т.В. Одринська

Судді В.П. Пікуль

О.О. Панченко