АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024року

м. Чернівці

справа № 725/2679/24

провадження 822/841/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів: Литвинюк І.М., Перепелюк І,Б.,

за участю секретаря Тодоряка Г.Д.,

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Адміністрація Державної прикордонної служби України, ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

апеляційна скарга Адміністрації Державної прикордонної служби України на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці 16 липня 2024 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Федіна А.В.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Заявник звернулася до суду зі заявою про встановлення юридичного факту.

В заяві посилається на те, що рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради №391/12 від 23 липня 2013 року «Про встановлення опіки над дитиною (делеговані повноваження» її було призначено опікуном над малолітнім ОСОБА_2 .

Зазначала, що ОСОБА_2 був призваний на військову службу, знаходився в зоні бойових дій та загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 в Донецькій області, Бахмутський район, смт. Курдюмівка. Слідчим відділом Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області її було визнано потерпілою у кримінальному провадженні №0004064, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України по факту загибелі її племінника ОСОБА_2 .

Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Зазначала, що вона була членом сім`ї загиблого військовослужбовця, проте не може реалізувати своє право на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, у зв`язку з чим, звернулась до суду з даною заявою, оскільки в позасудовому порядку встановити вказаний факт не представляється можливим.

Просила встановити факт спільного проживання однією сім`єю із загиблим військовослужбовцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці 16 липня 2024 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту задоволено.

Встановлено факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , однією сім`єю із загиблим військовослужбовцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що доказами по справі, поясненнями заявника факт проживання заявника та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю, є доведеним..

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

На зазначене рішення Адміністрація Державної прикордонної служби України. подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі Адміністрація Державної прикордонної служби України просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про залишення заяви без задоволення.

Посилається на те, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норма матеріального права, а також неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження факту проживання однією сім`єю з загиблим.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом першої та апеляційної інстанцій

Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради №391/12 від 23 липня 2013 року «Про встановлення опіки над дитиною (делеговані повноваження», у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 залишився без батьківського піклування, ОСОБА_1 було призначено опікуном над малолітнім ОСОБА_2 та покладено на неї відповідальність за виховання, матеріальне утримання, а також вирішення всіх питань правового захисту соціальних інтересів малолітнього ОСОБА_2 (а/с 12-13).

ОСОБА_2 був військовослужбовцем Державної прикордонної служби, проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 в період з 26 січня 2023 року (наказ начальника загону про зарахування до списку особового складу загону від 26.01.2023 №55-ОС) по 15 жовтня 2023 року (наказ начальника загону про виключення зі списку особового складу та всіх видів забезпечення, у зв`язку зі смертю від 23.10.2023 №886-ОС) (а/с 54).

ОСОБА_2 загинув в зоні бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме, в АДРЕСА_1 ).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Звертаючись до суду, заявниця вказала, що метою звернення із заявою про встановлення факту спільного проживання є необхідність в одержанні виплати одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, у зв`язку із загибеллю військовослужбовця ОСОБА_2 .

Відповідно до положень частини першої та другої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного), окремого провадження.

Частиною першою, другою статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частинами третьою, четвертою, шостої статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 зроблено висновок, що "у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів".

Подібного висновку дійшла також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.01.2024 справа № 560/17953/21.

Як регламентовано ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 вважає себе особою, яка згідно із Законом має право на отримання грошової виплати, у зв`язку із загибеллю військовослужбовця ОСОБА_2 .

Таким чином, факти, про встановлення яких просить заявниця, не підлягають встановленню у порядку окремого провадження, оскільки із наявних матеріалів справи встановлено, що існує спір про право, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та розглянув по суті заяву про встановлення факту за наявності цивільного спору про право.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене, апеляційна скарга Адміністрації Державної прикордонної служби України підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції - скасуванню з залишенням заяви про встановлення факту, що має юридичне значення - без розгляду, в порядку ч. 4 ст. 315 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 315, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Адміністрації Державної прикордонної служби України задовольнити частково.

Рішення Першоьровневого районного суду м.Чернівці від 16 липня 2024 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Адміністрація Державної прикордонної служби України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю із загиблим військовослужбовцем залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови - 17 жовтня 2024 року.

Головуючий М.І. Кулянда

Судді: І.М. Литвинюк

І.Б. Перепелюк