Справа № 523/792/24
Провадження №2/523/1971/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

"28" червня 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого - судді Малиновського О.М.,

за участю секретаря - Славинського А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в м. Одеса, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_3 про встановлення факту не проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, яку уточнив та в остатночній редакції якої просить суд встановити факт постійного не проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини за місцем відкриття спадщини: АДРЕСА_1 .

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його дружина ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилась спадщина , яке складається з житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач є спадкоємцем першої черги. Також, спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 є ОСОБА_5 батько померлої, та діти: донька - ОСОБА_6 , син - ОСОБА_2 . У встановлений законом строк спадкоємці, ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , звернулись до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Русских С.Б. із заявою про прийняття спадщини. Приватним нотаріусом відкрита спадкова справа № 37/2023. Спадкоємець ОСОБА_5 , батько померлої, відмовився від спадщини на користь ОСОБА_1 , чоловіка померлої. Відповідач який є спадкоємцем до нотаріальної із заявою про прийняття спадщини не звертався. Після спливу шести місяців з моменту відкриття спадщини позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Водночас, нотаріусом було роз`яснено, що відповідач ОСОБА_2 фактично прийняв спадщину, так як на момент смерті померлої був зареєстрований разом з померлою, а відтак вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї. Позивач стверджує, що на час відкриття спадщини відповідач не проживав разом з спадкодавцем, а відтак він не може вважатися таким, що прийняв спадщину.

Ухвалою судді від 31.01.2024р. було відкрито провадження у справі з призначенням розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 31 січня 2024 року у було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, зокрема копії спадкової справи до майна ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою від 20 березня 2024 року задоволено клопотання представника позивача про витребування інформації стосовно перетинання державного кордону України громадянином України ОСОБА_2 у період з 01 січня 2020 року по 01 квітня 2023 року.

Ухвалою від 25 квітня 2024 року позовну заяву в частині заявлених вимог у первісній редакції про визнання особи такою, що не прийняла спадщину, за клопотанням представника позивача - залишено без розгляду.

Ухвалою суду від 25 квітня 2024 року підготовче провадження було закрито з призначенням розгляду справи по суті за участю сторін.

ОСОБА_1 в призначене судове засідання не з`явився. Від його представника адвоката Бойко С.В. надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляду справи за їх відсутності.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився без поважних на те причин. Заяви про розгляд справи за відсутністю відповідача до суду не надано. Про час та місце розгляду справи неодноразово направлялись повідомлення належним чином за місцем реєстрації відповідача. Згідно поштового повідомлення, адресат за місцем своєї реєстрації відсутній, що вказує на вручення судової повістки належним чином (п.4 ч.8 ст.128 ЦПК).

ОСОБА_3 направила заяву в якій просить проводити розгляд справи за її відсутності.

За письмовою згодою представника позивача та за відсутності відзиву відповідача на позовну заяву справу розглянуто в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, дійшов наступного висновку.

Так, матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 , смерть якої зареєстрована Доброславським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що складено відповідний актовий запис № 2218 від 22 листопада 2022 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 .

Після її смерті відкралась спадщина, яка складається з житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належав померлій на підставі Договору міни, посвідченого 06.12.1991 року державним нотаріусом Восьмої одеської державної нотаріальної контори, реєстровий номер 2-4771, та зареєстрований в ОМБТІ 17.12.1991 року за № 17599 стор.148 книга 184.

З витребуваної та дослідженої судом копії спадкової справи до майна ОСОБА_4 убачається наступне.

Відповідно до Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 71759792 від 11.03.2023 року, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Русских С.Б. відкрита спадкова справа № 37/2023 ( 70377000) до майна ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України є: чоловік - ОСОБА_1 , батько - ОСОБА_5 , донька - ОСОБА_6 , син- ОСОБА_2 .

Спадкоємець ОСОБА_5 , батько померлої, відмовився від спадщини на користь ОСОБА_1 , чоловіка померлої.

Спадкоємець ОСОБА_2 , син померлої, до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звертався.

Листом № 732/02-14 від 07.12.2023 року нотаріусом повідомлено, що «згідно з пунктом 4 глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України Свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений за законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Згідно зі ст. 1261 Цивільного Кодексу України спадкоємцями першої черги спадкування за законом є: діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з довідкою Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради № П1-52103-ю/л про зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі ОСОБА_4 на час відкриття спадщини також був зареєстрований її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який вважається таким, що прийняв спадщину.

Позивачу, нотаріусом, рекомендовано звернутись до суду для встановлення факту, що ОСОБА_2 фактично не проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до свідоцтва про шлюб (повторно) серія НОМЕР_3 виданого Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції( м. Одеса) 11 квітня 2023 року вбачається, 22 квітня 1975 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , укладено шлюб який зареєстрований виконавчим комітетом Олексієво-Дружківської селищної ради, актовий запис № 14. Після шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_9 .

Відповідно до свідоцтва про народження, серія НОМЕР_4 , виданого Ленінським відділом РАГС міста Одеси, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до свідоцтва про народження, серія НОМЕР_5 ,виданого Ленінським відділом РАГС міста Одеси, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є донькою ОСОБА_4 померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно Свідоцтва про шлюб (повторно) серія НОМЕР_6 , виданого Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції( м. Одеса) 22.07.2023 року вбачається, що 25.11.1995року, ОСОБА_10 , уклала шлюб з ОСОБА_11 , який зареєстрований Першим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1350, після реєстрації шлюбу прізвище змінено на ОСОБА_12 .

Відповідно до договором міни від 06.12.1991 року посвідченого державним нотаріусом Восьмої одеської державної нотаріальної контори, реєстровий номер 2-4771. З грудня 1991року, померлій ОСОБА_4 належить будинок АДРЕСА_2 , який є спадковим майном.

Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № ПІ-52103-ю/л від 29.03.2023 року виданої Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради, заначено , що в будинку АДРЕСА_2 зареєстровані такі особи: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 ), ОСОБА_13 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_11 )

Факт того, що ОСОБА_2 фактично не проживав за адресою: АДРЕСА_1 , починаючи з 2015 року та фактично виїхав до Російської Федерації на постійне місце проживання підтверджується:

актом від 27.11.2023року складеного сусідами;

копією закордонного паспорту України НОМЕР_7 з відміткою про в`їзд на територію російської федерації;

копією паспорту громадянина російської федерації за № НОМЕР_8 , виданого ГУ МВС росії по м. москві від 09.09.2022 код підрозділу 770-038.

Крім того, згідно відповіді № 6501 від 27.03.2024р. Головного центра обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, громадянин України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 12.11.2021 року, виїхав за межі України та станом на час надання відповіді (27.03.2024р.) на територію України не повертався.

Право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 Цивільного кодексу України ).

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень ч.3 ст.1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця.

За змістом ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину лише спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

З точного змісту даної норми матеріального права, яка має своїм безпосереднім предметом регулювання встановлення юридичного факту, який тягне за собою прийняття спадщини слід зазначити, що якраз такого факту не відбулося.

Надані з боку позивача докази та досліджені судом, як кожен окремо, так і у їх сукупності вказують на те, що відповідач ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, тобто на час смерті ОСОБА_4 - 22.11.2022р. постійно не проживав разом з спадкодавцем, а відтак неможна вважати, що він прийняв спадщину з підстав, передбачених ч.3 ст.1268 ЦК України.

Обов`язок подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини виникає у спадкоємця, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем (ч.1 ст.1269 ЦК України).

Таких висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21.10.2020 року у справі № 569/15147/17(провадження № 61-39308св18) та у Постанові Верховного Суду у складі колегії Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №204/2707/19(провадження №61-15380св20) від 28.04.2021 року.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч.1 ст.1272 ЦК України).

Статтею 29 ЦК України в редакції, чинній на час відкриття спадщини, встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.

Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).

Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією , законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, державна реєстрація відповідача ОСОБА_2 в спадковому будинку, де була зареєстрована померла, не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті матері.

Відповідач, який не проживав разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, та не звернувся з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, у встановлений законом строк, не може вважатися таким, що прийняв спадщину.

Частина 3 ст.1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Верховний Суд також зауважує, що якщо особа(спадкоємець) не проживала постійно із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджено належними доказами, то сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем не може свідчити відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини, оскільки не є беззаперечним доказом постійного проживання особи на момент смерті із спадкодавцем за адресою реєстрації (аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19-ц (провадження №61-3620св210), від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17-ц (провадження № 61-27212 св19) та від 27 лютого 2019 року у справі № 471/601/17-ц(провадження №61-38452св18).

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. (ст.4 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

У відповідності до положень ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Як визначено в ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідач по справі належними та допустимими доказами не спростував доводи та аргументи наведені позивачем.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані, доведені, а відтак підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно ст.141 ЦПК України пропорційно задоволеним позовним вимогам з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1211,20грн.

Керуючись ст.ст.12,13,76,141,259,263-265,268, 279, 280-282 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про встановлення факту не проживання спадкоємця із спадкодавцем задовольнити у повному обсязі.

Встановити факт постійного не проживання ОСОБА_2 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини, за місцем відкриття спадщини: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211,20грн.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , рнокпп: НОМЕР_9 , зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , рнокпп: НОМЕР_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 .

Третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , рнокпп: НОМЕР_10 , зареєстрована: АДРЕСА_1 .

Заочне рішенням може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня складання рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання рішення суду.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення суду складено 28 червня 2024р.

Суддя