Справа № 349/1018/24
Провадження № 2/349/386/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 листопада 2024 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

у складі головуючого судді Гаврилюк О.О.

з участю секретаря судового засідання Гошко І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу №349/1018/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

учасник справи:

представник відповідача адвокат Грабовецький О.Б.,

встановив:

У червні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики №103381751 від 22 липня 2023 року в розмірі 22 536,00 грн.

В обгрунтування позову зазначено, що 25 липня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» і відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір позики № 103381751.

28 листопада 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №28112023 відповідно до умов якого ТОВ "Мілоан" передає (відступає) ТОВ "ФК"ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК"ЄАПБ" приймає належні ТОВ "Мілоан" права вимоги до боржників, які зазначені у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників №2 від 28 листопада 2023 року додоговору факторингу №28112023 від 28 листопада 2023 року позивач набув право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 22 536 грн, з яких: 5400 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 16536 грн - заборгованість за відсотками; 600 грн. заборгованість за комісією.

Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача на його користь вище зазначену заборгованість за договором та понесені судові витрати зі сплати судового збору.

Представник відповідача адвокат Грабовецький О.Б. подав відзив на позов. Просив відмовити у задоволенні позову повністю з тих підстав, що позивачем не надано суду розрахунку заборгованості, складеного первісним кредитором, чи виписки по рахунку відповідача на підтвердження дійсності відкриття відповідачу кредитної лінії та /або підтвердження факут перерахування грошових коштів на умовах, встановлених цим договором та виникнення заборгованості через непогашення боргу. Не зазначено про наявність у позивача чи іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, які підтверджують надання відповідачу кредитних коштів. Крім того, зазначив, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також пеню, застосовувати штрафні санкції, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. Позивач вийшов за межі цього періоду. Крім того, відповідач є військовослужбовцем, брав участь у бойових діях, а тому проценти за користування кредитом його довірителю нараховано неправомірно. З цих підстав просив у позові відмовити повністю.

Згідно відповіді на відзив, відповідач, як власник карткового рахунку на який було перераховано кошти, може особисто отримати виписки по рахунку для підтвердження чи спростування факту перерахування та отримання кредитних коштів. Розмір та порядок нарахування відсотків за кредитом було погоджено сторонами кредитного договору, а тому таке нарахування є правомірним. Просили позовні вимоги задовольнити повністю

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 11червня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, з ініціативи суду розгляд справи вирішено проводити в судовому засіданні з викликом сторін.

Ухвалою суду від 09 жовтня 2024 року визнано потрібним, щоб представник відповідача надав особисті пояснення.

У судове засідання представник позивача не з`явився, просив справу розглядати за його відсутності, про що зазначив у позовній заяві, в подальшому у відповіді на відзив.

Представник відповідача адвокат Грабовецький О.Б. позову не визнав зовсім. Пояснив, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які підтверджують перерахування його довірителю грошових коштів, також нарахування процентів вважає неправомірним. Просив у позові відмовити.

Судом встановлено, що 22 липня 2023 року між ТОВ «Мілоан» в ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір про споживчий кредит №103381751.

Відповідач ОСОБА_1 підписав електронний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором Z13613.

Сума позики становить 6000,00 грн (п.2.1. договору).

Строк позики - 105 днів з 22 липня 2023 року року (дати надання кредиту) і складаєтья з пільгового та поточного періодів (п.1.3 договору). Пільговий період складає 15 днів, який завершується 06 серпня 2023 року (п.1.3.1), поточний період складає 90 днів і закінчується 04.11.2023 року(п.1.3.2). Орієнтовна вартість кредиту для позичальника за пільговий період складає 7950 грн., за весь строк кредитування - 24 50,00 грн. (п.1.5 договору). Комісія за надання кредиту - 600,00 грн., яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.

28 листопада 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №28112023 за яким фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядженя клієнта, а клієнт відступити фактору право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання якого настав або виникне у майбутньому.

За витягом з реєстру боржників №2 до договору факторингу №28112023 від 28 листопада 2023 року, до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №103381751 на загальну суму 22 536,00 з яких - 5400 сума боргу за основною сумою, 16 536, 00 сумаборгу за відсотками, 600,00 - заборгованість за комісією.

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №103381751 від 22 липня 2023 року за період з 28 листопада 2023 року по 30 квітня 2024 року становить 22 536,00 грн.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом частини другої статті 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 цього Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (п. 3, п. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Положеннями ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦПК України та ГПК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 вказаного Закону, є оригіналом такого документа (п.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до п. 12 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Враховуючи наведені норм, а також фактичні обставини справи, суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі 5400 грн.

Щодо нарахованих відсотків за користування кредитом, то суд зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

У статті 1, 2 цього Закону закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими вКонституції Українита законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Вищевказаний пункт Закону є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) Закон не передбачає. Крім того, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц та від 11 грудня 2019 року у справі № 521/7927/16-ц.

Як вбачається з наданих суду представником відповідача письмових доказів, а саме копії посвідчення серія НОМЕР_1 , виданого 20 липня 2023 року, ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій; згідно копії довідки №1/1007, виданої 16 липня 2024 року військовою частиною НОМЕР_2 , солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 з 14 березня 2022 року, призваний за мобілізацією; за копією довідки №1/4235, виданою 16 грудня 2022 року військовою частиною НОМЕР_2 , солдат ОСОБА_1 , який перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 з 14 березня 2022 року, брав безпосередню участь у бойових діях (здійсненні заходів з забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії з 04 вересня 2022 року по 11 листопада 2022 року, з 26 листопада 2022 року по 30 листопада 2022 року.

Таким чином, у період виконання умов кредитного договору, а також станом на цей час відповідач має статус військовослужбовця Збройних Сил України та на нього поширюються пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», тобто у відповідача не було обов`язку щодо сплати процентів за користування кредитом.

За таких обставин, встановлених у судовому засіданні, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача відсотків задоволенню не підлягають.

Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначає Закон України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини 1 статті 1 та частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) зазначено,що відповідно до частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України № 1734-VIII безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Тобто, Велика Палата Верховного Суду зробила висновок щодо правомірності встановлення у кредитному договорі комісії за розрахунково-касове обслуговування.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У позові ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заявлено ціну позову в розмірі 22 536,00 грн, до задоволення підлягають вимоги на суму 6000,00 грн., що становить 26,63%. (6000Х100:22536=26,63).

ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір в розмірі 3028 грн, отже до стягнення підлягає 806,36 грн. (3028Х26,63:100=806,36).

Керуючись ст. 263-265 ЦПК України,

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором позики №103381751 від 22 липня 2023 року в розмірі 6 000,00 грн, з яких 5400,00 (п`ять тисяч чотириста грн.) грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 600,00 (шістсот грн.) грн. заборгованість за комісією.

У задоволенні позову про стягнення процентів за договором позики №103381751 від 22 липня 2023 року в сумі 16 536,00 грн. - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір в розмірі 806,36 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри,30, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 19 листопада 2024 року.

Суддя О.О.Гаврилюк