Справа № 946/4985/24
Провадження № 2/946/2718/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 листопада 2024 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Пащенко Т.П.
за участю секретаря судового засідання Вітенко А.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Ізмаїл цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики,-
У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 01.05.2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики грошових коштів, за яким ОСОБА_1 передав вказаний особі 41 300,00 доларів США. Відповідач зобов`язаний повернути зазначені грошові кошти за першою вимогою, а також, сплачувати відсотки за користування позикою в розмірі 3% за кожний місяць. На підтвердження укладення зазначеного договору відповідачем була надана ОСОБА_1 розписка. 01.09.2022 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з письмовою вимогою повернути позичені кошти з відсотками не пізніше 10.10.2022 року, але відповідач цю вимогу проігнорував, борг не сплатив. Детальний розрахунок заборгованості по вказаній позиці міститься в розрахунку заборгованості, складений позивачем. Вказана позика до сьогоднішнього дня не сплачена, проценти за користування нею також не сплачуються. Таким чином, загальна заборгованість у валюті позики складає 85 904,00 доларів США, з якої 41 300,00 доларів США є основною заборгованістю, а 44 604,00 доларів США відсотки за користування позикою та 3 календарні роки (строк позовної давності). В національній валюті України загальна заборгованість складає 3 491 911,70 грн., з якої 1 678 803,70 грн. є основною заборгованістю, а 1 813 108,00 грн. відсотки за користування позикою. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за позикою від 01.05.2011 року у сумі 1678803,70 грн. основного боргу та 1 813 108,00 грн. відсотків, а разом, суму у розмірі 3 491 911,70 грн.
Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду сповіщений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, надав суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд розглядати справу у його відсутність.
Згідно з ч.2 ст.281 розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно ст. 129 Конституції України, ст. ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За змістом ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні його умов.
Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 611 цього ж Кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (в т.ч. грошові кошти в такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти у борг у розмірі 41 300,00 доларів США, які зобов`язався повернути за першою вимогою, плата за користування грошовими коштами складає 3% на місяць, що підтверджується розпискою від 01.05.2011 року (а.с.7).
Зазначений договір позики грошей відповідає вимогам ст.1047 ЦК України, оскільки укладений в письмовій формі.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог щодо Кодексу. Із ст. 545 ЦК України, яка регулює підтвердження виконання зобов`язання, вбачається, що якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це в розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.
Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку щодо укладення відповідачем з позивачем договору позики.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).
Як вбачається з умов договору позики (розписки) відповідач ОСОБА_2 зобов`язався повернути грошові кошти за першою вимогою позикодавця.
01.09.2022 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з письмовою вимогою повернути позичені кошти з процентами не пізніше 10.10.2022 року (а.с.8).
Відповідачем на день подання позову до суду вимога не виконана, сума боргу не повернута, що підтверджується наявністю розписки у позикодавця.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суми процентів від простроченої суми, суд вважає, що вони також обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно змісту ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняються частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Статтями 610 та 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ст. 625 ЦК України божник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.
Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно договору позики відповідач зобов`язався повернути позивачу зазначену суму за першою вимогою позикодавця. Згідно вимоги позикодавця, строк повернення був встановлений не пізніше 10.10.2022 року, але у вказаний строк позичальник свої зобов`язання не виконав.
Відповідно до умов договору позики від 01.05.2011 року ОСОБА_2 зобов`язався сплатити проценти за користування грошовими коштами у розмірі 3% проценти на місяць.
Як вбачається з довідки НБУ станом на 18.11.2024 року курс долара США до гривні за 1 долар США становить 41,2796 грн.
Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства (ч.1 ст. 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ст.ст.12,13,77,78,79,80,81,82 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або достовірності їх визнання.
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність.
Згідно ч. 1 та ч. 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.
Достовірними, відповідно до ст.79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.
Згідно ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За правилами ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
За правилами ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
На підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №515408 ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, інвалідність встановлена безстроково (а.с.6).
Враховуючи вищевикладене, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 15 140,00 грн.
Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 83, 95, 141, 258, 259, 263 - 265, 268, 272, 273, 280-283, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 525, 526, 545, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , про стягнення грошових коштів за договором позики задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_1 », заборгованість за договором позики від 01 травня 2011 року у розмірі 41 300,00 (сорок одна тисяча триста доларів США) доларів США, що еквівалентно 1 678 803,70 (один мільйон шістсот сімдесят вісім тисяч вісімсот три гривні сімдесят копійок) гривень, та 3% проценти за користування грошовими коштами у розмірі 44 604,00 (сорок чотири тисячі шістсот чотири долари США) долари США, що еквівалентно 1 813 108,00 (один мільйон вісімсот тринадцять тисяч сто вісім гривень нуль копійок) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави судовий збір у розмірі 15 140,00 (п`ятнадцять тисяч сто сорок гривень нуль копійок) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Т.П.Пащенко