Номер справи 237/2380/24
Номер провадження 2/237/677/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

27.06.24 м. Курахове

Мар`їнський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Ліпчанського С.М.,

за участю секретаря судового засідання Бахтіяровій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Курахівської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Мар`їнського районного суду Донецької області із позовною заявою про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 виданий Курахівським МВ Мар`їнського РВ УМВС України в Донецькій області 16 квітня 1998 року.

Перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 .

Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2015 року (справа № 189/817/15-ц, провадження № 2/189/546/15) шлюб між ними розірвано.

Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 21.04.2009 року Курахівською міською радою Мар`їнського району Донецької області складено відповідний актовий запис за № 75, відповідно до свідоцтва про народження (видане повторно) Серія НОМЕР_2 . Батьками вказано: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 .

Рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 10 березня 2017 року (справа № 237/466/16-ц, провадження № 2/237/11/17) позовну заяву ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини задоволено повністю. Визначено місце проживання дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 05 жовтня 2018 року (справа № 237/4050/18, провадження № 2/237/1476/18) стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.08.2018 року до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Однак, незважаючи на те, що їх неповнолітній син має матір, остання ніякої участі у виконанні своїх батьківських обов`язків не бере. Так, фактично вона самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків і не займається вихованням свого сина, не піклується про стан його здоров`я, про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини. Відповідачка перестала підтримувати будь-які зв`язки з дитиною, не вітає дитину ані зі святом Дня народження, ані зі святом Миколая, Нового року, тощо. Окрім цього відповідачка жодного разу не передавала ніяких подарунків дитині, та й взагалі - вона із сином не бачиться.

Відповідачка не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не бере належної участі в утриманні дитини, не спілкується з дитиною в необхідному обсязі, не дбає про доступ дитини до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, слід розцінювати як ухилення відповідачки від виховання дитини, свідоме нехтування нею своїми обов`язками.

Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позбавити відповідачку батьківських прав з підстав, що наведені у позовній заяві.

Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомила.

Представник Служба у справах дітей Курахівської міської ради у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомив.

Станом на 27.06.2024 року відзив на позов від відповідачки до Мар`їнського районного суду Донецької області не надійшов, про відкриття та розгляд справи за правилами загального позовного провадження була належним чином повідомлена, заперечень на позов не подала.

У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення.

Відповідно до частин 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно вимог частин 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази з точки зору їх допустимості, належності, достовірності, кожен окремо та у сукупності, судом встановлено наступне.

Згідно довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів від 15 травня 2024 року № 18718 виданої Мар`їнським відділом державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про те, що згідно з матеріалами виконавчого провадження № НОМЕР_4, відкритого 16.11.2018, про виконання Виконавчого листа № 2/237/1476/18 від 05.10.2018 про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.08.2018 року до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_6 , що пред`явлено до примусового виконання 15.11.2018 року, станом на 15.05.2024 наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання та становить 212 252 грн. 17 коп.

Відповідно до характеристики наданої директором Курахівського опорного ЗЗСО № 5 ОСОБА_5 , вихованням ОСОБА_6 займається батько, ОСОБА_1 . ОСОБА_1 систематично цікавиться навчанням сина, відповідально ставиться до його виховання, співпрацює з класним керівником. Мати навчанням сина не цікавиться, до школи ніколи не приходила, з класним керівником зв`язок не підтримує.

Відповідно до довідки виданої Директором ДТЕК «Курахівська тепловаелектрична станція» ОСОБА_9, ОСОБА_1 дійсно працює з 01.10.2022 року по теперішній час в ТОВ «ДТЕК КУРАХІВСЬКА ТЕС» машиністом подавання палива оперативного персоналу подавання палива (з вугільним складом» паливно-транспортного відділення департаменту з управління виробництвом служби головного інженера.

Як вже було вище зазначено, ОСОБА_1 створює необхідні умови для повноцінного розвитку неповнолітнього сина. ОСОБА_1 має прекрасні риси характеру гарного батька, завжди проявляє до сина розуміння, чуйність, турботу та підтримку; позивач досить матеріально забезпечений, утримує сина без жодної грошової допомоги зі сторони матері; за місцем проживання позивач зарекомендував себе з позитивної сторони.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» це має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення від виконання батьківських обов`язків - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій.

Тривалий час ОСОБА_8 не приділяє належну увагу вихованню неповнолітнього сина, не турбується за стан його здоров`я та розвиток, не цікавиться успіхами в навчанні, матеріально дитину не утримує. При цьому, відповідач свідомо ухиляється від виховання своїх батьківських обов`язків, а саме - самоусунувся від виховання сина, піклування про його здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, створення належних умов для розвитку природних здібностей та готування хлопчика до самостійного життя.

В контексті вказаного, сторона позивача звертає увагу суду, що будь-які об`єктивні причини ухилення відповідачки від виконання обов`язків по вихованню неповнолітньої дитини відсутні.

Відповідачка, маючи реальну можливість виконувати покладені на нього законом батьківські обов`язки щодо виховання дитини, зайняття підготовкою до самостійного життя тривалий час, усвідомлюючи значення своїх дій, нехтує своїми батьківськими обов`язками.

Кожна дитина відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частинами 8, 9 статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дітьми повної загальної середньої освіти, готувати їх до самостійного життя, зобов`язані поважати дітей. Передача дітей на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ч. 4 статті 155 Сімейного кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дітей. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя та праці.

У відповідності до пункту 2 частини 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

За змістом статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має особа, в сім`ї якої проживає дитина.

Відповідно до пункту 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 №3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини.

Згідно пункту 15 цієї постанови позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

У відповідності з ч.1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989р. (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.91 р. No789-ХІІ) та ч.ч.7 та 8 ст. 7 СК України, усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин має здійснюватися з урахуванням інтересів дитини.

Згідно із ст. 18 Конвенції «Про права дитини» батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Оцінюючи встановлені судом обставини, суд зазначає, що відповідачем не подано суду доказів на підтвердження того факту, що відповідач здійснював належним чином свої батьківські обов`язки, турбувався про фізичний та духовний розвиток дитини.

Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає встановленим факт ухиляння відповідачкою від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а відтак, позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України, батько, мати позбавлені батьківських прав, маю право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. У такому разі, судом буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини (ч. 4 ст. 169 Сімейного кодексу України).

На підставі викладеного, у відповідності зі ст.ст. 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 150, 155, 180-183, 243-244 СК України, ст.ст. 55, 58, 60, 63, 64 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Курахівської міської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Встановити той факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Курахівським МВ Мар`їнського РВ УМВС України в Донецькій області 16 квітня 1998 року, самостійно виховує та утримує неповнолітню дитину - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позбавити батьківських прав ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , щодо її сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя С.М. Ліпчанський