Справа № 931/617/24
Провадження № 2/931/236/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року сел. Локачі

Локачинський районний суд Волинської області

у складі: головуючого - судді Кідиби Т.О.,

за участю: секретаря судового засідання - Гупалик А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики,

в с т а н о в и в :

14.08.2024 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики (позов надійшов до суду поштовим зв`язком 22.08.2024 року).

Свої вимоги обґрунтовує тим, що у 2012 році та 25.03.2014 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 були укладені договори позики, відповідно до яких ОСОБА_2 отримав у позику грошові кошти в сумі 3900 доларів США, які зобов`язався повернути до 31.12.2012 року, та 2500 доларів США, які зобов`язався повернути до 25.01.2015 року.

Не зважаючи на те, що строки виконання грошових зобов`язань за договорами позики закінчились, гроші відповідачем не повернуто. Сума боргу ОСОБА_2 станом на 13.08.2024 року складає 6400 доларів США.

Просить стягнути з відповідача заборгованість в загальній сумі 6400 доларів США та судові витрати у справі.

19.11.2024 року позивач подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Крім того, уточнив позовні вимоги, просить стягнути з відповідача 5900 доларів США та судові витрати у справі.

Відповідач 19.11.2024 року також подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Уточнені позовні вимоги позивача визнає повністю.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 13 та ст. 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, судом встановлено, що 29.08.2012 року та 25.03.2014 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 3900 доларів США, які зобов`язався повернути до 31.12.2012 року, та 2500 доларів США на термін 10 місяців, про що склав розписки, підписані відповідачем (а.с. 22, 23).

Пред`являючи даний позов, позивач зазначив, що у визначений у розписках строк ОСОБА_2 боргу не повернув, що зумовлює необхідність захисту його порушених прав.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно із ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадку, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми (ч.1 ст.1047 ЦК України).

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2 ст.1047 ЦК України).

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернута позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання зобов`язання частково або в повному обсязі. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Свої зобов`язання по поверненню позики відповідач у визначений у розписках строк не виконав, про що свідчить наявність у позивача оригіналів розписок відповідача на суми позики 3900 та 2500 доларів США, що долучені до матеріалів справи.

ОСОБА_2 не надано суду розписки позивача про одержання останнім виконання зобов`язання.

Судом встановлено, що сторони не оспорюють факту позики в розмірі 6400 доларів США.

Позивач зменшив суму стягнення з 6400 до 5900 доларів США, на що також погоджується відповідач.

Відтак, оцінивши надані позивачем докази, з врахуванням визнання відповідачем уточнених позовних вимог, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність існування між сторонами договірних відносин з позики, що відповідно дає підстави для стягнення заборгованості у валюті договору в сумі 5900 доларів США.

Такий спосіб захисту порушеного права позивача відповідає уточненим позовним вимогам та не суперечить закону.

Згідно із ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Станом на день звернення до суду із позовною заявою курс 1 долара США за НБУ становив 41,3464 грн, що підтверджується розрахунком позивача (а.с.8).

Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, з огляду на визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, необхідно повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору в сумі 1323,08 грн, сплаченого ним при подачі позову до суду, виходячи із заявленого розміру позовних вимог в гривневому еквіваленті, а інші 50 відсотків судового збору в сумі 1323,08 грн, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 27, 77-81, 82, 141, 142, 223, 247, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 13, 15, 16, 202, 207, 527, 533, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договорами позики від 29.08.2012 року та 25.03.2014 року в загальній сумі 5900 (п`ять тисяч дев`ятсот) доларів США.

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 з Державного бюджету України судовий збір в сумі 1323 (одна тисяча триста двадцять три) грн 08 коп., сплачений ним 14.08.2024 відповідно до квитанції №70 в АТ "Ощадбанк", назва отримувача - ГУК у Волин.обл/смт Локачі/22030101, рахунок отримувача - UA0003554, МФО банку отримувача - 899998 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1323 (одна тисяча триста двадцять три) грн 08коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Суддя Локачинського районного суду Т. О. Кідиба