Справа № 539/971/24
Провадження № 2/539/518/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2024 року м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді Просіної Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Левченко А.Ю.,

представника позивача -адвоката Антіховича В.В.,

представника відповідача -адвоката Коряка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лубни цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несплату аліментів, представник позивача ОСОБА_3 , представник відповідача ОСОБА_4 ,

установив:

У провадженні Лубенського міськрайонного суду Полтавської області перебуває цивільна справа №539/971/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несплату аліментів.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Коряк А.В. надав клопотання про зупинення провадження у справі в порядку п.2 ч. 1 ст.251 ЦПК України, до припинення перебування відповідача ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Представник позивача заперечував проти вказаного клопотання.

Суд, вислухавши доводи сторін, щодо вказаного клопотання, дослідивши клопотання та додані до такого матеріали, дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог п.2 ч.1ст.251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, у складі Збройних Сил України або інших утворень відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до антитерористичної операції.

Приписи пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України мають своєю метою захист процесуальних прав учасника цивільного процесу, який перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан. Вони покликані забезпечити об`єктивний розгляд справи.

Водночас, Верховний Суд сформулював позицію, за якою для зупинення судом провадження у справі з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України в матеріалах цивільної справи мають бути докази перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, а також того, що такі підрозділи переведені на воєнний стан, зокрема беруть участь у виконанні бойових завдань (ухвала про зупинення провадження Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 14.12.2022 по справі №757/5240/16-ц, від 29.08.2022 по справі №461/5209/19, від 29 серпня 2022 року в справі №461/5209/19).

Самі по собі довідки та накази про перебування сторони на військовій службі, у складі Збройних Сил України, не є достатніми для зупинення провадження по справі. Прецедентна практика Верховного Суду вимагає від сторін надання доказів залучення особи до бойових дій, здійснення заходів з національної безпеки та оборони, переведення конкретної військової частини на військовий стан тощо.

Зупинення провадження у справі це врегульована законом й оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї з передбачених у законі обставин, які заважають здійснювати її розгляд (ухвала Великої Палати Верховного Суду від 20.05.2021 р. у справі № 11- 398сап20).

Тобто, ідея інституту зупинення судового провадження пов`язана не із самими обставинами, наявність яких обумовлює прийняття рішення про зупинення, а із тим, що вони створюють об`єктивні перешкоди в здійсненні судового розгляду.

24.02.2022 указом Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» на території України оголошено мобілізацію.

Згідно копії довідки начальника відділення кадрів військової частини НОМЕР_1 № 1012 від 13.02.2024 року підполковника А.Потрійного ОСОБА_2 прийнятий на військову службу по мобілізації до Національної гвардії України та перебуває на військові службі у військовій частині НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 29.03.2023 року по теперішній час.

Водночас, суд звертає увагу, що ця довідка не містить відомостей про те, що військова частина у складі ЗСУ, в якій проходить службу відповідач переведена на воєнний стан, а ОСОБА_2 , зокрема, бере участь у виконанні бойових завдань.

Згідно наданих представником відповідача звітів про здійснення відрахування та виплати, ОСОБА_2 останні три місяці, а саме грудень 2023 року, січень, лютий 2024 року, отримував нарахування за 100 000 гривень, що на думку представника доводить перебування ОСОБА_2 в місцях бойових дій.

Водночас, суд звертає увагу, що відповідно до звітів наданих представником відповідача, остання виплата ОСОБА_2 в сумі 126587, 50 гривень рахується лютим місяцем 2024 року, тобто на час розгляду клопотання у суду відсутні відомості та представником відповідача не надано, які виплати ОСОБА_2 отримує на разі.

На підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, якщо сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан.

Тобто, підставою для зупинення провадження у справі є перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Окрім цього, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_2 має представника -адвоката Коряка А.В. повноваження, якого не обмежуються відповідно до ордеру, тим самим ОСОБА_2 не позбавлений можливості здійснити реалізацію наданих йому ЦПК України прав.

У статті 129 Конституції України одними із основних засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а також забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

ЄСПЛ зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Аналізуючи вказані норми, можна дійти висновку, що зупинення провадження у справі повинно сприяти принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на її складність, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п.1 ст.6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Смірнова проти України» та «Фрідлендер проти Франції»). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ у справі «Красношапка проти України»).

Відтак, враховуючи норми процесуального закону та вищевказану правову позицію Верховного Суду, зважаючи на те, що відсутні відомості про розташування військової частини, у якій проходить службу ОСОБА_2 , у матеріалах справи відсутня та представником відповідача не додана інформація, чи така військова частина переведена на воєнний стан, або залучена до проведення антитерористичної операції, що є обов`язковою умовою при вирішенні питання про зупинення провадження з підстав, передбачених пунктом 2 частиною 1 статті 251 ЦПК України, а відповідач, зокрема, бере участь у виконанні бойових завдань, дана позовна заява подана в інтересах неповнолітньої дитини, і такі превалюють над процесуальними гарантіями сторін у справі, суд дійшов висновку, що клопотання про зупинення провадження у даній справі не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247, 251, 253, 260, 261, 353 ЦПК України, суд,

постановив:

У задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Коряка А.В. про зупинення провадження у справі відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена у п`ятнадцятиденний строк з моменту її проголошення до Полтавського апеляційного суду .

Повний текст ухвали суду складено 05 липня 2024 року.

Суддя Я.В.Просіна