Справа №461/1712/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2024 року м.Львів.

Галицький районний суд міста Львова

в складі:

головуючого судді Юрківа О.Р.,

за участю:

секретаря судового засідання Пахолко Д.О.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (адреса місцезнаходження: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11, ідентифікаційний код в ) до ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ), за участю третьої особи: Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (адреса місцезнаходження: 04107, м. Київ, вул. Багговутівська, 17-21, ) про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 03.07.2021 року за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в особистому кабінеті на сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» https://miloan.ua/, ОСОБА_2 було подано заявку на отримання кредиту № 102701272. Позивач вважає, що оскільки ТзОВ «Мілоан» було направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого Відповідач підтверджує прийняття умов кредитного договору № 102701272 від 03.07.2021 р., який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на сайті https://miloan.ua/. Таким чином, відповідач уклав договір про споживчий кредит №102701272 від 03.07.2021 р. з ТзОВ «Мілоан». ОСОБА_2 були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок у розмірі 10000, 00 грн.

Кредитний договір № 102701272 від 03.07.2021 р. було укладено строком на 30 днів. Проте, відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин - ст.526 та ст.527 Цивільного кодексу України. Внаслідок чого, керуючись нормами ст.ст. 530, 1082, 1084 ЦК України, 13.10.2021 р. згідно умов Договору відступлення прав вимоги №10Т, ТзОВ «Мілоан» () відступило право вимоги за Кредитним Договором № 102701272 від 03.07.2021 р. на користь ТзОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (), а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права вимоги до відповідача.

Згідно з договором відступлення права вимоги сума боргу перед новим кредитором (ТзОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») становить 27230, 00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 10000,00 грн.; заборгованість за відсотками становить 17230, 00 грн.

У зв`язку з істотними порушеннями ОСОБА_2 умов кредитного договору, позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі, направлено повідомлення про відступлення права вимоги від ТзОВ «Мілоан» до ТзОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості по кредитному договору. Незважаючи на це, позичальник не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором. Враховуючи наведене позивач просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 29.02.2024 року відкрито спрощене позовне провадження.

08.03.2024 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву.

18.03.2024 року представник позивача подав до суду відповідь на відзив.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві та відповіді на відзив зазначив, що просить розгляд справи здійснювати у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги заперечив, просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки вважає такі безпідставними та необґрунтованими. Зазначив, що позивачем жодним належним та допустимим доказом не доведено факт укладення кредитного договору № 102701272 від 03.07.2021 р. між ТзОВ «Мілоан» та ОСОБА_2 , а також на підтвердження отримання такого кредиту відповідачем.

Представник третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» у судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час та місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви, тому за таких обставин суд вважає за можливе розглянути заяву у їх відсутність оскільки у матеріалах справи є достатньо необхідних доказів про права та обов`язки сторін, їх взаємовідносини для постановлення судом законного та об`єктивного рішення.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач, звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №102701272 від 03.07.2021 року, вказує, що 03.07.2021 року за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в особистому кабінеті на сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» https://miloan.ua/, ОСОБА_2 було подано заявку на отримання кредиту № 102701272. Позивач вважає, що оскільки ТзОВ «Мілоан» було направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтверджує прийняття умов кредитного договору № 102701272 від 03.07.2021 р., який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на сайті https://miloan.ua/. Таким чином, відповідач уклав договір про споживчий кредит №102701272 від 03.07.2021 р. з ТзОВ «Мілоан». ОСОБА_2 були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок у розмірі 10000, 00 грн. Кредитний договір № 102701272 від 03.07.2021 р. було укладено строком на 30 днів. Проте, відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин - ст.526 та ст.527 Цивільного кодексу України. Внаслідок чого, керуючись нормами ст.ст. 530, 1082, 1084 ЦК України, 13.10.2021 р. згідно умов Договору відступлення прав вимоги №10Т, ТзОВ «Мілоан» () відступило право вимоги за Кредитним Договором № 102701272 від 03.07.2021 р. на користь ТзОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (), а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права вимоги до відповідача.

Також, позивач вказує, що 13.10.2021 між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «Діджи Фінанс» укладений договір факторингу № 10Т, відповідно до умов якого ТзОВ «Мілоан» передало (відступило) ТОВ «Діджи Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «Діджи Фінанс» прийняло належні ТзОВ «Мілоан» права вимоги до боржника ОСОБА_2 . Відповідно до витягу з додатку до договору факторингу №10/Т від 13.10.2021 ТзОВ «Діджи Фінанс» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_2 у розмірі 27320, 00 грн. Позивачем, який набув вправа вимоги до ОСОБА_2 було направлено останньому повідомлення про відступлення права вимоги за означеним кредитним договором. Однак відповідач не виконав свого обов`язку новому кредитору.

На підтвердження вказаних обставин, позивач додає до позовної заяви наступні докази в копіях: анкети-заяви на кредит №102701272 від 02.07.2021 року; договору про споживчий кредит №102701272 від 03.07.2021 року; графіку платежів за договором про споживчий кредит №102701272 від 03.07.2021 року; паспорт споживчого кредиту №102701272 ; платіжного доручення №29448861 від 03.07.2021 року; розрахунок заборгованості за договором №102701272 від 03.07.2021 року; договору факторингу №10/Т від 13.10.2021укладеного між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «Діджи Фінанс»; витягу з додатку до договору факторингу відносно боржника ОСОБА_2 ; платіжних інструкцій ТзОВ «Діджи Фінанс».

Згідно з положеннями ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання, згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Частиною першою статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ч. 3 ст. 1079 ЦК України фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Згідно зі ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.

Статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлені статтею 203 ЦК України.

Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України передбачено,що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За приписами ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ч. 1, 2 ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно з ч. 3 ст. 1 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ТзОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» зазначає, що договір №102701272 від 03.07.2021 року був підписаний відповідачем з використанням одноразового ідентифікатора, направленого йому 03.07.2021 року на номер мобільного телефону вказаний ним в заявці на отримання кредиту. Таким чином, позивач стверджує, що кредитний договір було укладено в електронній формі відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». За твердженням позивача таку пропозицію зробив відповідач шляхом заповнення та подання анкети-заяви від 03.07.2021 №102701272.

Укладений між ТзОВ «Мілоан» та ОСОБА_2 кредитний договір №102701272 від 03.07.2020 року, анкета-заява не містить інформації про підписання їх відповідачем з використанням одноразового ідентифікатора.

Також, у позовній заяві позивач не підтверджує належними доказами, яким чином був надісланий та отриманий ОСОБА_2 електронний одноразовий ідентифікатор: СМС-повідомлення, певний месенджер тощо.

В матеріалах справи відсутні докази, з яких можна було б установити, що ОСОБА_2 пройшов ідентифікацію у інформаційно-телекомунікаційній системі ТзОВ «Мілоан» при вході в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

У позові позивач не вказує, яким чином відповідачу була надана (надіслана) пропозиція (оферта), і які істотні умови вона містила.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що зазначено в постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження №6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи

Позивач не долучив до позовної заяви жодного доказу, що відповідач здійснив вказані дії, зокрема (але не виключно): зареєструвався в інформаційно-телекомунікаційній системі (ITC) ТОВ «Мілоан» кредитодавця); створив в такій системі особистий кабінет; отримав пропозицію (оферту) та ознайомився із нею; отримав електронне повідомлення від кредитодавця із одноразовим ідентифікатором; ввів одноразовий ідентифікатор в інформаційно-телекомунікаційній системі (сайті) кредитодавця; використав одноразовий ідентифікатор для підписання (укладення) Кредитного договору.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2 не визнав факту заповнення формуляру заяви або іншої форми про прийняття пропозиції в електронній формі, отримання одноразового ідентифікатора, а також вчинення інших дій, які можна розцінювати як прийняття пропозиції укласти електронний договір.

На підтвердження надання кредиту позивач надав копію платіжного доручення від 03.07.2021 року у розмірі 1000,00 грн., в якому зазначено отримувачем ОСОБА_2 . Копія вказаного платіжного доручення не містить відмітки про час його прийняття та виконання банком з чого можна було б встановити факт перерахування коштів на картковий рахуно к.

Відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду викладеної у постанові від 26.10.2022 у справі №227/3760/19-ц https://reyestr.court.gov.Ua/Review/l07219918) вбачається, що підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми правочину, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов 'язків, то правочин є таким, що не вчинений, права та обов 'язки за таким правочином особою взагалі не набуті, а правовідносини за ним не виникли. У випадку заперечення самого факту укладення правочину, як і його виконання, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення.

За твердженням позивача, кредитний правочин - договір про споживчий кредит від 03.07.2021 N° 102701272 - є електронним договором, що був укладений (підписаний) відповідно до вимог статей 10-12 Закону України «Про електронну комерцію». Отже, оригінал вказаного правочину є електронним документом (доказом).

Перевірка даного договору про споживчий кредит від 03.07.2021 Ns 102701272 із допомогою Центрального засвідчувального органу за посиланням https://czo.gov.ua/verify показує, що він не містить кваліфікованого електронного підпису (КЕП) кредитодавця ТЗОВ «Мілоан». Одночасно, позивачем не надано ніякого протоколу створення та перевірки кваліфікованого електронного підпису. Таким чином, факт підписання даних угод самим кредитодавцем не є доведеним позивачем.

Окрім цього, в наданому суду розрахунку заборгованості від 22.12.2023 року відсутні відомості за період з 03.07.2021 року до 12.10.2021 року, натомість у ньому зазначено тільки дані за період з 13.10.2021 року по 30.11.2023 року. З даного розрахунку не можливо встановити, які документи первинного фінансово-бухгалтерського обліку є підставою такого розрахунку, оскільки відомості про такі документи відсутні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що надані позивачем із позовом електронні копії електронних доказів не можуть бути достовірними доказами укладення договору про споживчий кредит від 03.07.2021 № 102701272.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з недоведеністю укладення кредитного договору між ТзОВ «Мілоан» та ОСОБА_2 , а також надання відповідачу кредиту.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 19, 81, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 215, 509, 549, 610, 611, 1054 ЦК України суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (адреса місцезнаходження: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11, ідентифікаційний код в ) до ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ), за участю третьої особи: Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (адреса місцезнаходження: 04107, м. Київ, вул. Багговутівська, 17-21, ) про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Львівського апеляційного суду. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення проголошено 25.06.2024 року о 16 год. 30 хв.

Суддя О.Р. Юрків.