Житомирський апеляційний суд
Справа №296/3689/24 Головуючий у 1-й інст. Маслак В. П.
Категорія 84 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Павицької Т.М., Трояновської Г.С.,

з участю секретаря

судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 296/3689/24 за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Богунського відділу державної виконавчої служби у м. Житомир Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) про скасування арешту на майно,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 23 квітня 2024 року, постановлену під головуванням судді Маслак В.П. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулась з даним позовом, в якому просила скасувати арешт, накладений постановою відділу державної виконавчої служби Богунського районного Житомирського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21 червня 2005 року, серії АА №521872, на все її майно.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 23 квітня 2024 року відмовлено у відкритті провадження.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий суд допустив порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Вказує, що зазначена суддею підстава не відповідає дійсності та суперечить доданим до позову доказам, а саме - відповіді Богунського ВДВС в м. Житомирі, де зазначено, що відносно неї у відділі відсутні виконавчі провадження.

Крім того, до позовної заяви додано рішення Богунського районного суду м. Житомира від 09 листопада 2000 року, в якому зазначено, що на час розгляду справи вона повністю сплатила заборгованість перед ВАТ «Укртелеком» за послуги зв`язку.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Ніколенко А.Г. підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити та надала пояснення, які відповідають доводам скарги.

Від відділу державної виконавчої служби Богунського районного Житомирського МУЮ надійшла заява про розгляд справи без їх участі.

Належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у її відсутність, що відповідає положенням частини 2 статті 372 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Установлено, що постановою відділу державної виконавчої служби Богунського районного Житомирського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21 червня 2005 року, серії АА №521872, накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 (а.с.9).

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є боржником у виконавчому провадженні, відтак вона не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками мотивуючи таким.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Так, відповідно до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як убачається із матеріалів справи, позивачка по справі була боржником у виконавчому провадженні, оскільки відповідно до постанови відділу державної виконавчої служби Богунського районного Житомирського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.06.2005 серії АА №521872 накладено арешт на все її майно.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки позивач була боржником у виконавчому провадженні, тому вона не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця або приватного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Відтак, у відповідності до положень статті 375 ЦПК України, наявні підстави для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду без змін.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 23 квітня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений: 26 червня 2024 року.