САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/2443/24
Провадження №2/726/391/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

11.10.2024 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого судді Байцар Л. В., секретар: Житарь С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в місті Чернівці, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Чернівецька міська рада про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернулася до Садгірського районного суду м. Чернівці з позовною заявою до ОСОБА_3 , третя особа: Чернівецька міська рада про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Просить суд визнати відповідача таким, що втратим право користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги мотивує тим, що позивач власник будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 . Відповідач з 06.06.1995 року був зареєстрований за зазначеною адресою по теперішній час. Однак відповідач не проживає за зазначеною адресою з 2013 р. по теперішній час та не бере участь в утриманні будинку.

Перебування відповідача на реєстраційному обліку в будинку завдає збитків позивачу, оскільки нарахування платежів за певні комунальні послуги здійснюється з розрахунку кількості зареєстрованих осіб, а також ОСОБА_1 позбавлена можливості отримувати соціальні пільги.

Отже, позивач має право вимагати визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки він відсутній понад один рік. Просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 09.09.2024 р. відкрито провадження та призначено справу до розгляду.

В судове засідання позивач не з`явився з невідомих суду причин. Повідомлялась належним чином.

Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив не надав, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи - Чернівецької міської ради Осовська М.М. направила до суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутність. Проти задоволення позовни вимог не заперечують.

Згідно ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Так судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.01.2020 р. та інформації з Державного реєстру речових прав, спадщина складається з 2/3 будинку за адресою АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 .

Згідно витягу №633676 про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб випливає, що за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані такі особи: ОСОБА_1 власник, ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

З акту №203 від 15 серпня 2024 року складеного ПП «Чернівцікомунбуд» вбачається, що в будинку АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак фактично не проживає з 2013 року по теперішній час.

Крім того відповідно до пояснень свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_5 випливає, що ОСОБА_8 не проживає за адресою АДРЕСА_1 вже більше 10 років та не приймає участь в утримуванні будинку.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно зі статтею 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

У відповідності до статті 64 Житлового кодексу Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Відповідно до статті 65 ЖК Української РСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Аналіз приведених норм закону свідчить про те, що право користування жилим приміщенням нарівні з наймачем виникає у тих осіб, які вселилися в якості членів сім`ї наймача в установленому законом порядку.

Статтею 9 ЖК Української РСР передбачено, що ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян.

Відповідно до ст. 71 Житлового Кодексу України, жиле приміщення зберігається за відсутньою особою протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Постановою Верховного Суду по справі № 200/17337/17 від 20.09.2021 року визначено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71ЖК Української РСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На підтвердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Факт тимчасової відсутності фізичної особи і пов`язані з цим правові наслідки необхідно відмежовувати від факту постійної відсутності особи у житловому приміщенні у зв`язку з вибуттям наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті (стаття 107 ЖК Української РСР).

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття її з реєстрації за цим приміщенням відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про те, що позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Чернівецька міська рада про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат слід здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 264-265, 280-282 ЦПК України, - суд

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Чернівецька міська рада про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням розташованим за адресою: будинок АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , судовий збір по справі в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана до Садгірського районного суду м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. В. Байцар