Справа №293/1039/24
Провадження № 2/293/445/2024
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

05 липня 2024 рокуселище Черняхів

Суддя Черняхівського районного суду Житомирського області Проценко Л.Й., вирішуючи питання про відкриття провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав

ВСТАНОВИВ:

03.07.2024 адвоката Богданович В.В., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги №322 від 26.03.2024, звернувся до Черняхівського районного суду Житомирської області з позовом до ОСОБА_2 в якому просить позбавити її батьківських прав щодо сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без руху за таких підстав.

Позовна заява повинна відповідати загальним вимогам щодо її форми та змісту, передбаченим ст.ст.175, 177 ЦПК України.

Відповідно до п.п. 5, 6, 8, ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності).

Згідно ч.5 ст.177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви (ч.2 ст.83 ЦПК України)

Натомість позовна заява не відповідає вищевказаним вимогам, не містить зазначення доказів щодо умисного ухилення матері від виконання покладених на неї батьківських обов`язків.

Позивач як на підставу для позбавлення батьківських прав матері вказує, що відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не провідує дитину, не цікавиться здоров`ям сина, матеріально та морально не підтримує дитину.

Проте позивач не надав доказів на підтвердження факту умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, тобто винної поведінки, у позові, окрім слів позивача щодо неприйняття участі матері у вихованні дитини та довідки з начального закладу, про те, що мати не цікавиться навчально-виховним процесом дитини. У позові відсутні будь-які дані з приводу того, чи звертався позивач до відповідних уповноважених установ щодо неналежного виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків та чи вживалися до відповідача відповідні заходи впливу (оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу) та реагування, що б могло вказати на винну поведінку відповідача.

Водночас, суд зазначає, що ухилення від сплати аліментів не є самостійною підставою для позбавлення одного з батьків батьківських прав, а є лише додатковим доказом при доведенні наявності інших підстав. Суд вказує, що за ухилення від сплати аліментів на дитину передбачена як цивільна так і адміністративна та кримінальна відповідальність.

Крім того, згідно п.15 Постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

За приписами ч.ч. 4, 5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Отже, висновок органу опіки та піклування є ключовим доказом по даній категорії справ, якою б не була підстава позбавлення батьківських прав. Даний висновок формується на підставі засідань комісії органу опіки та піклування про питання доцільність позбавлення батьківських прав. Для підготовки даного висновку комісія спілкується з обома батьками та вивчає наявність підстав для позбавлення батьківських прав.

Суд звертає увагу позивача на позицію ВСС України, викладену в ухвалі від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц, відповідно до якої позбавлення батьківських прав є передчасним без відповідного висновку органу опіки та піклування і попередження батьків про необхідність змінити ставлення до виховання дитини.

Позивач не надав відомостей щодо звернення до відповідного органу опіки та піклування з питанням позбавлення батьківських прав та чи розглядалось таке питання органом опіки та піклування із ухваленням письмового висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .

Також позивач не надав суду відомостей щодо неможливості самостійно надати такий висновок.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Згідно з ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175-177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Суд звертає увагу, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Зважаючи на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що позовну заяву органу опіки та піклування Високівської сільської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів слід залишити без руху та наданням позивачу строку для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

Керуючись ст. ст.175,177, 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав залишити без руху.

Надати позивачу та його представнику строк в 10 (десять) днів з дня отримання цієї ухвали для усунення недоліків, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити позивачу та його представнику, що у випадку не усунення недоліків позовної заяви, вона вважатиметься неподаною і буде повернута позивачу.

Інформацію щодо справи учасники справи можуть отримати на офіційному веб порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки: https://cr.zt.court.gov.ua/sud0624/.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Людмила ПРОЦЕНКО