справа № 631/351/24
провадження № 2/631/361/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

17 жовтня 2024 року селище Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Пархоменко І. О.,

при секретарі - Ляшенко І. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

15 листопада 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений письмовий Договір позики №15/11/19-12, предметом якого було передання у власність відповідача грошових коштів у сумі 49776,00 гривень, що було еквівалентом 2040 доларів США, що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (1 долар США = 24,400 грн).

Згідно п. 2 Договору позики - сума позики, встановлена п. 1 даного договору, отримана Позичальником від Позикодавця до моменту підписання даного договору в повному обсязі. Кінцевий строк повернення Відповідачем грошових коштів, відповідно до п. 1 Договору позики та графіку повернення Позичальником грошових коштів, закріплено у п. 5 Договору позики, становить строк до 15 травня 2020 року включно.

У зв`язку з неповерненням позики у встановленому Договором позики строки строк дії Договору позики пролонгувався шляхом укладання додаткових угод.

За домовленістю сторін додатковою угодою № 6 від 15 листопада 2022 року до Договору позики були внесені зміни до п. 1, 5, 6 Договору, а саме, з приводу того, що у власність позичальника було передано грошові кошти в сумі 76398,00 гривень, що є еквівалентом 2040 доларів США за курсом продажів в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (1 долар США = 37,45 грн). Кінцевий строк повернення відповідачем грошових коштів, відповідно до Додаткової угоди № 6 становить 15 травня 2023 року включно.

Факт отримання позики підтверджується розпискою від 15 листопада 2022 року, написаною власноруч позичальником.

Відповідач не дотримався взятих на себе зобов`язань за Договором позики, заходів щодо повернення боргу не вжив та позику, у визначені Договором позики, Додатковою угодою № 6 та розпискою строки, Позивачу не повернув. Про причини неповернення не повідомив.

Отже, відповідач умисно ухиляється від виконання покладених на нього Договором позики та Додатковою угодою № 6 зобов`язань та повернення боргу.

Станом на дату подання заяви сума основного боргу становить 76398,00 грн, інфляційні нарахування -1909,95 грн, 3% річних - 1957,75 грн, пеня - 20123,27 грн. Загальна сума - 100388,97 грн.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з?явилась, про дату час та місце повідомлена відповідно до приписів ЦПК України, разом з позовною заявою надала заяву, відповідно до якої просила суд розглянути справу без її участі, задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та у разі неявки відповідача винести заочне рішення по справі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомляв, відзив на позов не надавав.

Зі згоди позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

15 листопада 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений письмовий Договір позики №15/11/19-12 (а. с. 5-6).

Відповідно до п. 1 Договору позики позикодавець передає у власність позичальнику, а позичальник приймає у власність від позикодавця грошові кошти в сумі 49776,00 грн, що є еквівалентом 2040 доларів США, що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (1 долар США = 24,400 грн), в свою чергу позичальник зобов?язується повернути позику у визначений цим договором строк, та згідно з визначеними цим договором умовами сторони домовились, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню у строки та в порядку передбаченому цим Договором буде 2040 доларів США, за курсом продажу в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на дату здійснення платежу, не пізніше ніж через 6 місяців з моменту укладення даного договору, тобто до 15 травня 2020 року. За домовленістю Сторін позика є безпроцентною.

Згідно з п. 2 Договору позики сума позики, встановлена п. 1 даного договору, отримана Позичальником від Позикодавця до моменту підписання даного договору в повному обсязі.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, зазначеної в п. 1 даного договору, на банківський рахунок або готівкою в м. Харкові (п. 8 Договору позики).

За положеннями п. 9 Договору позики - Сторони погодили, що у випадку зміни у бік збільшення курсу гривні по відношенню до долару США, від зазначеного курсу у п. 1 цього Договору, позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір повернутої позики або її частини відповідав доларовому еквіваленту суми позики, за комерційним курсом продажу долару США, встановленому АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на день здійснення кожного платежу за цим Договором.

Слід зазначити, що п. 10 Договору позики визначено, що у разі прострочення виконання зобов`язання Позичальником за даним договором. Позичальник зобов`язаний сплатити Позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. За несвоєчасне повернення позики (її чергової частини за графіком) Позичальник сплачує Позикодавцю неустойку у розмірі 1% від суми займу за кожний календарний день існування простроченої заборгованості.

Відповідно до п. 13 Договору позики у випадку повернення суми позики, визначеної в п. 1 даного договору, позичальником готівкою, позикодавець зобов?язаний видати позичальнику розписку про одержання суми позики в повному обсязі або частково. Після повного виконання зобов?язання позичальником за даним договором позикодавець зобов?язується також передати позичальнику розписку. Факт повернення позики або її частини підтверджується заявою позикодавця. Наявність зазначеної заяви у позичальника є єдиним належним підтвердженням виконання ним зобов?язання за цим Договором щодо повернення позики або її частини належним чином. Припинення зобов?язань Позичальника за цим договором позики (виконанням або з інших підстав, передбачених законодавством) тягне за собою припинення договору застави, та надання витягу з державного реєстру рухомого майна про зняття обтяжень з предмету договору застави, а також всіх похідних від нього зобов?язань.

Позичальник зобов`язаний належним чином виконувати зобов?язання, покладені на Позичальника положеннями цього Договору (в тому числі, щодо своєчасного повернення позики), Договору закладу та інших договорів, укладених з метою забезпечення виконання зобов`язань (п. 15.2. Договору позики).

Приписами п. 15.3. Договору позики позичальник зобов`язаний протягом двох робочих днів письмово повідомляти позикодавця про зміну адреси, місця роботи, номерів телефонів, прізвища та імені, та інших обставин, що можуть вплинути на виконання зобов`язань за цим Договором, з наданням відповідних документів, що підтверджують такі зміни.

Згідно п. 15.4. Договору позики у випадку невиконання позичальником умов цього Договору або договору застави, а також у разі втрати предмету забезпечення виконання зобов?язань за цим договором або погіршення його стану або умов його використання, повернути всю суму позики, сплатити нараховані пеню і штрафні санкції, а також виконати усі інші зобов?язання за цим договором та іншим договором, укладеним сторонами в забезпечення виконання зобов?язань позичальника (у разі їх укладення).

У зв`язку з неповерненням позики у встановленому Договором позики строки строк дії Договору позики пролонгувався шляхом укладання додаткових угод.

15 листопада 2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 була укладена Додаткова угода № 6 до Договору позики №15/11/19-12 від 15 листопада 2019 року (а. с. 7).

Згідно з Додатковою угодою № 6 від 15 листопада 2022 року до Договору позики були внесені зміни до в п. 1, 5, 6 Договору позики.

Відповідно до п. 1 Договору позики викладеної у редакції Додаткової угоди № 6 позикодавець передає у власність позичальнику, а позичальник приймає у власність від позикодавця грошові кошти в сумі 76398,00 грн, що є еквівалентом 2040 доларів США, що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (1 долар США = 37,45 грн), в свою чергу позичальник зобов?язується повернути позику у визначений цим договором строк, та згідно з визначеними цим договором умовами сторони домовились, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню у строки та в порядку передбаченому цим Договором буде 2040 доларів США, за курсом продажу в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на дату здійснення платежу, не пізніше ніж через 6 місяців з моменту укладення даного договору, тобто до 15 травня 2023 року. За домовленістю Сторін позика є безпроцентною.

Згідно п. 3 Додаткової угоди №6 сторони погодили, що будь-які грошові розрахунки, які відбувалися до моменту підписання даної Угоди, не будуть враховуватися при майбутньому поверненні позики, а грошові кошти були передані позикодавцем позичальнику в день підписання даної Угоди, на підтвердження чого, відповідно до ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України, Позичальник надав Позикодавцю власноруч написану ним розписку.

На підтвердження факту отримання грошових коштів відповідачем була надана письмова розписка (а. с. 8).

Судом встановлено, що позивач виконав усі взяті на себе зобов`язання, надав грошові кошти у борг у сумі 76398,00 грн. Відповідачем же були порушені зобов`язання щодо повернення позики, відповідно до умов договору.

Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за Договором позики з додатковою угодою №6 у розмірі 76398,00 грн, інфляційні нарахування у розмірі 1909,95 грн, 3% річних у розмірі 1957,75 грн, пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань у розмірі 20123,27 грн.

Підставою для задоволенні позовних вимог позивачем зазначено - неповернення відповідачем позики у строки зазначені у договорі.

Таким чином, між сторонами виникли договірні правовідносини, предметом доказування є порушення чи невиконання умов договору.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає приписам ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

З ч. 2 ст. 509 ЦК України вбачається, що зобов`язання виникають на підставах, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, що передбачено приписами ст. 599 ЦК України.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, що передбачено ст. 1046 ЦК України.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,- незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Тобто, розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Таким чином, вирішуючи спір, суд враховує, що позивач на підтвердження своїх вимог надав до суду оригінали Договору позики №15/11/19-12 від 15 листопада 2019 року, Додаткової угоди № 6 до Договору позики №15/11/19-12 від 15 листопада 2019 року та розписки від 15 листопада 2022 року, які досліджені судом і знаходяться в матеріалах справи.

Приписами ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

З частини 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, вбачається, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Положеннями ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що боржником не виконано зобов`язань, визначених договором позики, кошти в строк указаний у договорі позивачеві не повернуто. Будь-яких доказів на спростування цього факту матеріали справи не містять. Відповідачем також не надано доказів щодо належного виконання нею умов договору позики, та повернення грошових коштів позивачу. Знаходження розписки у позивача свідчить про невиконання відповідачем свого обов`язку про повернення боргу, а тому наявні підстави для стягнення боргу.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. При цьому, з огляду на положення ч. 1 ст. 1046 ЦК України, а також ч. 1 ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

3 % річних визначаються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році).

Позивачем виконано розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції за час прострочення та розрахунок 3 % річних від простроченої суми. Заперечень відповідача проти розрахунку заборгованості матеріали справи не містять. Іншого розрахунку, зробленого відповідачем, до суду не надходило. Інфляційні нарахування становлять 1909,95 грн, 3% річних становлять 1957,75 грн, пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань становить 20123,27 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі змістом ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов?язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Приписами частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Таким чином, з урахуванням наведеного суд доходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості є обґрунтованими, а відтак такими, що підлягають задоволенню.

При ухваленні рішення, відповідно до ст. 265 ЦПК України, суд вирішує питання про розподіл судових витрат.

Позивач просила стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору.

В матеріалах справи наявна квитанція № 4237-3390-3548-8323 від 21 березня 2024 року на суму 1211,20 грн, щодо сплати ОСОБА_1 судового збору при зверненні до суду з позовом, відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тобто, на підставі ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 1211,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 509, 526, 530, 599, 612, 1047, 1049, 1050 ЦК України та керуючись ст.12, 13, 76-81, 95, 133, 141, 258, 259, 261, 263-265, 268, 272, 273, 280-283, 289, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заборгованість за Договором позики №15/11/19-12 від 15 листопада 2019 року та Додатковою угодою № 6 від 15 листопада 2022 року у розмірі 100388 (сто тисяч триста вісімдесят вісім) гривень 97 копійок, з яких сума основного боргу - 76398 гривень 00 копійок, інфляційні нарахування - 1909 гривень 95 копійок, 3% річних - 1957 гривень 75 копійок, пеня - 20123 гривень 27 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання чи перебування: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання чи перебування: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер -

Суддя І. О. Пархоменко