Справа № 158/2510/24
Провадження № 2/0158/674/24
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 листопада 2024 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області у складі:
головуючого судді Сіліч Ю.Л.,
за участю секретаря судового засідання Оніщук Н.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
В С Т А Н О В И В
Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі ТОВ «Коллект Центр») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) про стягнення заборгованості у розмірі 172 592,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.05.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі ТОВ «Мілоан») та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №4347335, відповідно до умов якого відповідач отримала грошові кошти в сумі 2000,00 грн, відсоткова ставка 1,25 % за кожний день користування кредитом.
Крім того, 18.05.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №100791352, відповідно до умов якого відповідач отримала грошові кошти в сумі 20 000 грн., відсоткова ставка 1% за кожний день користування кредитом.
Вказують, що 15.12.2021 року та 30.11.2021 року між ТОВ «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (ТОВ «Вердикт Капітал») укладено договори факторингу №15/12-2021 та №30-11-65, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників.
У подальшому ТОВ «Вердикт Капітал» відповідно до Договорів №10-01/2023 та №10-03/2023/01 від 10.01.2023 року та 10.03.2023 року відступило ТОВ «Коллект центр» право грошової вимоги до боржників, у тому числі за договорами про споживчий кредит №4347335 від 13.05.2021 року та №100791352 від 18.05.2021 року, укладеним між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .
Відповідач свої зобов`язання за вказаними договорами про споживчий кредит не виконала, тому позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість в загальній сумі 172 592 грн., з яких: 26 175 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 146 417,00 грн. - заборгованість за відсотками.
Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
На підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 30.08.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.
19.08.2024 року від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову, оскільки на момент звернення позивачем до суду сплив трьох річний строк позовної давності. Також зазначає, що у договорі №4347335 є розбіжності по сумі заборгованості, договір не був укладений правомірно. Крім того, кредити, які вона брала раніше були погашені три роки тому, та простроченої заборгованості по них немає.
25.09.2024 року позивачем подано відповідь на відзив, у якому зазначено, що відповідач у відзиві на позовну заяву визнає факт укладення кредитних договорів, однак заперечує проти розміру відсотків та посилається на недоведеність факту перерахування їй грошових коштів, однак будь-яких доказів на підтвердження даного факту не надає. Станом на час розгляду справи відповідач заборгованість за договорами не сплатила. Разом з тим, посилання відповідача на пропущення строку позовної давності для звернення позивача до суду з даним позовом є необґрунтованими, а заява про застосування наслідків пропуску строку позовної давності не підлягає задоволенню. Вказують, що з 12.03.2020 до 30.06.2023 на усій території України було встановлено карантин, а відповідно до пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Крім того, відповідно до пункту 19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні введеного на підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану Посилаючись на викладене, позовні вимоги просять задовольнити.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 09.10.2024 витребувано у Акціонерного товариства «Сенс Банк» докази та поновлено строк для подання відповіді на відзив.
На підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 13.05.2021 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву на кредит №4347335, договір про споживчий кредит №4347335 та паспорт споживчого кредиту №4347335, відповідно до умов яких відповідачу надано грошові кошти на наступних умовах: загальна сума кредиту 20 000 грн.; строк користуванням кредитом 28 днів з 13.05.2021; термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 10.06.2021; комісія за надання кредиту 2000,00 грн., яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово; відсоткова ставка 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка 5%, від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом; тип процентної ставки - фіксована (а.с.8-14).
Вказаний договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором (а.с.21).
Грошові кошти у сумі 20 000,00 грн. були зараховані ТОВ «Мілоан» 13.05.2021 на картковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , що підтверджується платіжним дорученням №46134720 (а.с.22).
Також судом встановлено, що 18.05.2021 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву на кредит №100791352, договір про споживчий кредит №100791352 та паспорт споживчого кредиту №100791352, відповідно до умов яких відповідачу надано грошові кошти на наступних умовах: загальна сума кредиту 20 000 грн.; строк користуванням кредитом 30 днів з 18.05.2021 року; термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 17.06.2021 року; відсоткова ставка 1 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка 5%, від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом; тип процентної ставки - фіксована (а.с.14 зі звороту -20).
Вказаний договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором (а.с.21 зі звороту).
Грошові кошти у сумі 20 000,00 грн. були зараховані ТОВ «Мілоан» 18.05.2021 року на картковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , що підтверджується платіжним дорученням №27763488 (а.с.22 зі звороту).
30.11.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт капітал» укладено договір про відступлення права вимоги №30-11-65, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступає ТОВ «Вердикт капітал» за плату права грошової вимоги, а ТОВ «Вердикт капітал» приймає належні ТОВ «Мілоан» права грошової вимоги до боржників і стає новим кредитором за договорами фінансових послуг (а.с.36-38).
Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №30-11-65 від 30.11.2021 року ОСОБА_1 є боржником за кредитним договором №100791352, загальна сума заборгованості становить 45 207,80 грн., з яких: 17 784,00 грн. - заборгованість за тілом; 27 423,80 грн. - заборгованість за відсотками (а.с.40-41; 43).
10.03.2023 року між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №10-03/2023/01, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт капітал» відступає шляхом продажу ТОВ «Коллект Центр» права вимоги, а ТОВ «Коллект Центр» приймає належні ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у Додатках №1 та №3 (а.с.49-52).
Відповідно до додатку №3 до договору 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав грошової вимоги від 10.03.2023 року ОСОБА_1 є боржником за кредитним договором №100791352, загальна сума заборгованості становить 121 679,00 грн, з яких: 17 784,00 грн. - заборгованість за тілом; 103 895,00 грн. - заборгованість за відсотками (а.с.53).
Крім того, 15.12.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт капітал» укладено договір про відступлення права вимоги №15/12-2021-22, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступає ТОВ «Вердикт капітал» за плату права грошової вимоги, а ТОВ «Вердикт капітал» приймає належні ТОВ «Мілоан» права грошової вимоги до боржників і стає новим кредитором за договорами фінансових послуг (а.с.31-33).
Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №15/12-2021-22 від 15.12.2021 року ОСОБА_1 є боржником за кредитним договором №4347335, загальна сума заборгованості становить 33 535,65 грн, з яких: 8391,00 грн. - заборгованість за тілом; 25 144,65 грн. - заборгованість за відсотками (а.с.34-35; 42).
10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт капітал» відступає шляхом продажу ТОВ «Коллект Центр» права вимоги, а ТОВ «Коллект Центр» приймає належні ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у Додатках №1 та №3 (а.с.44-46).
Відповідно до додатку №3 до договору 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав грошової вимоги від 10.01.2023 ОСОБА_1 є боржником за кредитним договором №4347335, загальна сума заборгованості становить 63 323,70 грн, з яких: 8391,00 грн. - заборгованість за тілом; 54 932,70 грн. - заборгованість за відсотками (а.с.47-48).
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує наступне.
Відповідності до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Статтею 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (в т.ч. електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.
Враховуючи наведене, відповідач здійснила дії, спрямовані на укладання кредитних договорів шляхом заповнення заявок на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору.
Статтями 526, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.
Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Крім того, п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно із ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Частиною 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним.
Разом з тим, згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України.
Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18) від 28.03.2018.
Разом з тим, пунктом 2.3. договорів про споживчий кредит №4347335 від 13.05.2021 року та №100791352 від 18.05.2021 року передбачено порядок пролонгації (продовження) строку кредитування та нарахування процентів протягом періоду, на який продовжено строк кредитування. Позичальник має вчинити дії, передбачені п. 2.3 Договору та розділом 6 Правил, у тому числі, сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження-поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування.
Як вбачається з матеріалів справи, за договором про споживчий кредит №4347335 від 13.05.2021 року первісними кредиторами нараховано відсотки за 113 днів, в той час, як строк, на який надавався кредит, 28 днів.
В той же час, з відомостей про щоденне нарахування та погашення (а.с.23-24) вбачається, що позичальниця здійснювала сплату за пролонгацію договору чотири рази.
Так, умовами договору передбачено право позичальника на неодноразове продовження строку користування кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів.
Судом встановлено, що позичальницею вчинені дії, які продовжили строк кредитування загалом на 85 днів. Так, відповідачем сплачено 23.05.2021 року, 09.06.2021 року, 08.07.2021 року та 08.09.2021 року частину тілу кредиту, процентів та комісію за пролонгацію.
Таким чином, своїми діями відповідач продовжила строк дії кредитного договору з 28 днів до 113 днів.
Разом з тим, судом встановлено, що договором про споживчий кредит №100791352 від 18.05.2021 року первісними кредиторами нараховано відсотки за 122 днів, в той час, як строк, на який надавався кредит, 30 днів.
В той же час, з відомостей про щоденне нарахування та погашення (а.с.25-26) вбачається, що позичальниця здійснювала сплату за пролонгацію договору три рази.
Так, умовами договору передбачено право позичальника на неодноразове продовження строку користування кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів.
Судом встановлено, що позичальницею вчинені дії, які продовжили строк кредитування загалом на 92 днів. Так, відповідачем сплачено 24.06.2021 року, 09.08.2021 року та 07.09.2021 року частину тілу кредиту, процентів та комісію за пролонгацію.
З урахуванням викладеного, судом встановлено, що відповідач не виконала своїх договірних зобов`язань за договорами про споживчий кредит №4347335 від 13.05.2021 року та №100791352 від 18.05.2021 року, у зв`язку з цим у відповідача виникла заборгованість за даними договорами.
Відповідно до наданих позивачем розрахунку заборгованості за договором №4347335 від 13.05.2021 загальна сума заборгованості станом на 10.07.2024 року становить 63 323,70 грн, з яких: 8391,00 грн. - заборгованість за тілом; 54 932,70 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення прав вимоги (а.с.29).
Із наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №100791352 від 18.05.2021 загальна сума заборгованості станом на 10.07.2024 становить 121 679,00 грн, з яких: 17 784,00 грн. - заборгованість за тілом; 130 895,00 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення прав вимоги (а.с.30).
Разом з тим, як вбачається із розрахунку заборгованості наданого ТОВ «Вердикт Капітал» за договором №4347335 від 13.05.2021 заборгованість ОСОБА_1 становить: 8391,00 грн. за тілом кредиту та 25 144,65 грн заборгованість за відсотками на дату відступлення прав вимоги. (а.с.28).
Із розрахунку заборгованості наданого ТОВ «Вердикт Капітал» за договором №100791352 від 18.05.2021 заборгованість ОСОБА_1 становить: 17 784,00 грн. за тілом кредиту та 27 423,80 грн заборгованість за відсотками на дату відступлення прав вимоги. (а.с.27).
Також із даних розрахунків, судом встановлено, що ТОВ «Вердикт Капітал» здійснило нарахування відсотків за договором №4347335 від 13.05.2021 року за 71 день у розмірі 29 788,05 грн., а за договором №100791352 від 18.05.2021 року за 86 днів у розмірі 76 471,2 грн.
Разом з тим, суд не вбачається підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення відсотків в загальному розмірі 106 259,25 грн. (29 788,05 грн. + 76 471,2 грн.), які були нараховані правонаступником кредитодавця ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі п. 4.2. кредитного договору.
Так, дійсно пунктом 4.2. договорів про споживчий кредит передбачене право кредитодавця в разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами договору, починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування з урахуванням пролонгацій, нарахувати проценти за стандартною ставкою в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України.
Проте, цим же пунктом встановлено, що обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитора. Оскільки позивачем не надано відомостей звернення кредитора з вимогою сплати процентів на підставі п. 4.2. договору, тому суд вважає, що обов`язок позичальника по сплаті таких процентів не настав, у зв`язку з чим підстав для їх стягнення з позичальниці немає.
Проте позивач, скориставшись своїм правом щодо зменшення суми заборгованості просив стягнути заборгованість за договором №4347335 від 13.05.2021 у розмірі 50 913,00 грн, з яких: 8391,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 42 522,00 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги.
Оскільки, позивач скористався правом щодо зменшення заборгованості за договором №4347335 від 13.05.2021, а саме у частині зменшення стягнення відсотків - 42 522,00 грн., а суд в свою чергу не бере до уваги стягнення відсотків, які були нараховані ТОВ «Вердикт Капітал» у розмірі 29 788,05 грн., у зв`язку з цим, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача відсотків за користування кредитом на суму 12 733,95 (42) грн.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 26 175,00 грн. (8391,00 грн. + 17 784,00 грн.) заборгованості за тілом кредиту та 40 157,75 грн. (12 733,95 грн. + 27 423,80) відсотків за користування кредитом, нарахованих до відступлення прав вимоги з 13.05.2021 року по 15.12.2021 року та з 18.05.2021 року по 30.11.2021 року, а всього 66 332,75 грн.
Разом з тим, доводи відповідача про пропущення строку позовної давності звернення позивача до суду із даним позовом, суд вважає безпідставними, оскільки, відповідно до п. 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Таким чином, позивач звернувся до суду з позовними вимоги про стягнення заборгованості за договорами про споживчий кредит, у межах строків позовної давності.
Також, доводи відповідача про погашення нею всіх боргових зобов`язань суд не бере до уваги, оскільки відповідачем на підтвердження даного факту не надано жодного належного та допустимого доказу.
Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов підлягає до часткового задоволення (66 332,75 грн. х 100 : 172 592 грн. = 38,43%), тому судові витрати, понесені позивачем зі сплати судового збору в розмірі 1163,66 грн. (3028 грн. х 38,43 : 100) слід стягнути з відповідача на користь позивача.
Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд враховує наступне.
Згідно із ч. 1 та ч. 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Таким чином, суд вважає, що витрати в розмірі 9 000,00 грн. не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також суперечить принципу розподілу таких витрат, оскільки з матеріалів справи вбачається відсутність співмірності з часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та їх необхідністю, обсягом виконаної адвокатом роботи. Крім того справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а отже не відноситься до складних справ.
Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, а також розгляду справи в спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи, суд вважає можливим зменшити розмір судових витрат та стягнути з відповідача витрати за надання правової допомоги на користь позивача в сумі 5 000 грн., що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та виконаної адвокатом роботи по справі.
Керуючись статтями 4, 12, 13, 81, 137, 141, 259, 265, 274-279 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В
Позов задовольнити частково.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судовий збір в розмірі 1163 (одну тисячу сто шістдесят три) гривні 66 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306; ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Суддя Ківерцівського районного суду Ю.Л. Сіліч