Справа № 185/5939/24
Провадження № 2/185/3470/24
27 червня 2024 року м.Павлоград
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Перекопського М.М.,
з участю секретаря судового засідання Іжболдіної І.С.,
розглянувши у відкритому підготовчому засіданні у приміщенні суду цивільну справу за позовом адвоката Власенка Срегія Тофіковича, що діє від імені ОСОБА_1 до російської федерації в особі міністерства юстиції російської федерації про встановлення факту, що має юридичне значення та відшкодування завданої моральної шкоди,
В провадженні суду перебуває зазначена вище справа.
В підготовче засідання з`явився представник позивача, який підтримав позов та зазначив, що згода відповідача на залучення до участі у справі не потрібна в силу правових позицій Верховного Суду та наявної судової практики,
Представник відповідача в силу припинення дипломатичних відносин був повідомлений про засідання шляхом публікації оголошення на сайті Судової влади України; в підготовче засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.
Відповідно до ст. 3 ЦПК України Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Закон України «Про міжнародне приватне право» встановлює судовий імунітет щодо іноземної держави за відсутності згоди компетентних органів відповідної держави на залучення її до участі у справі в національному суді іншої держави.
Відповідно до ст. 79 Закону України "Про міжнародне приватне право" пред`явлення позову до іноземної держави, залучення іноземної держави до участі у справі як відповідача або третьої особи, накладення арешту на майно, яке належить іноземній державі та знаходиться на території України, застосування щодо такого майна інших засобів забезпечення позову і звернення стягнення на таке майно можуть бути допущені лише за згодою компетентних органів відповідної держави, якщо інше не передбачено міжнародним договором України або законом України.
Отже, обов`язковою умовою участі іноземної держави як відповідача у справі є наявність згоди компетентного органу цієї держави.
Зазначена норма є імперативною, тобто є обов`язковою для учасників цих правовідносин.
Оскільки Україна перебуває у стані війни з відповідачем і дипломатичні відносини розірвані, це позбавляє суд можливості повідомити відповідача про наявність даної справи та направити і отримати згоду на участь відповідача у справі.
У міжнародному приватному праві під імунітетом розуміють непідлеглість однієї держави законодавству та юрисдикції іншої. Імунітет ґрунтується на суверенітеті держав, їх рівності та означає, що жодна з них не може здійснювати свою владу над іншою державою, її органами, майном. Це принцип вилучення держави та її органів з-під юрисдикції іншої держави. Судовий імунітет полягає в непідсудності держави без її згоди судам іншої держави.
За відсутності згоди іноземна держава не може одержати правового статусу відповідача в цивільному процесі України.
Відповідно до ч.2, 4 ст. 263 ЦПК України Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Стороною позивача не надано суду доказів наявності згоди компетентного органу відповідача. Обставини, на які посилається представник позивача суперечать вимогам ст. 79 Закону України "Про міжнародне приватне право".
Суд звертає увагу на те, що України не є учасницею зазначених позивачем конвенцій (Конвенції ООН про юрисдикційні імунітети держав та їх власності, Європейській конвенції про імунітет держав).
Також суд враховую судову практику Верховного Суду в частині, яка не суперечить приписам ст. 79 Закону України "Про міжнародне приватне право", а також швидкоплинність змін правових позицій Верховного Суду.
Крім того, суд враховує й те, що відсутність згоди унеможливлює виконання ймовірного рішення про відшкодування шкоди особі і не дасть змоги реально захистити права особи, оскільки позивач не зможе отримати справедливу сатисфакцію за свої порушені права.
За таких обставин, враховуючи відсутність згоди компетентного органу держави російська федерація, суд вважає що провадження у справі підлягає закриттю, оскільки така справа не може бути розглянута судом за відсутності відповідної згоди в силу приписів діючого законодавства.
Вирішуючи закрити провадження у справі суд не заперечує того факту, що держава російська федерація може бути відповідачем, але лише за умови надання згоди компетентним органом цієї держави.
Керуючись ст. 79 Закону України «Про міжнародне приватне право», статями 2, 3, 19, 255, 256, 260 ЦПК України, суд
Закрити провадження у справі за позовом адвоката Власенка Срегія Тофіковича, що діє від імені ОСОБА_1 до російської федерації в особі міністерства юстиції російської федерації про встановлення факту, що має юридичне значення та відшкодування завданої моральної шкоди.
Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя М. М. Перекопський