Справа № 368/1798/23
Провадження № 2/368/272/24
Рішення

Іменем України

(Заочне)

"07" червня 2024 р. м. Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючий - суддя Закаблук О.В.

Серкретар судового засідання ТоковенкоН.О.

За участі:

Представник позивача - адвокат Матюшенков Д.В.

- розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, суд, -

В С Т А Н О В И В :

11.12.2023 року на адресу Ржищівського міського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, в прохальній частині якого позивач просив суд винести рішення, на підставі якого:

1. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 ), на його, - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , користь ( АДРЕСА_2 , рнокпп: НОМЕР_2 ), заборгованість за договором позики у розмірі 299533,27 грн., до складу якої включено суму позики в розмірі 275175,00 грн. та нарахованих 3 % річних в сумі 24358,27 грн. станом на 07.12.2023 р.

2. Вирішити питання про судові витрати.

Свої позовні вимоги позивач ОСОБА_1 в мотивувальній частині позовної заяви обгрунтовує наступними фактичними обставинами справи та нормами права:

- В червні 2017 року між ним, - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та Відповідачем - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було укладено договір позики, оформлений видачею позичальником розписки на суму 7500,00 дол. США.

За домовленістю сторін, - розмір позики мався бути повернутий позитвачу до 25 грудня 2020 року.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьо Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певн прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 1046 ЦКУ визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначеі родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш, як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦКУ).

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦКУ позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, на підставі вказаних положень цивільного законодавства між ним та відповідачем виникли договірні відносини.

Однак, сума боргу повернута позивачеві не була.

За приписами статті 545 ЦКУ прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Таким чином, наявність у нього оригіналу розписки про отримання позичальником суми позики, і є свідченням прострочення боржника.

За змістом ч. 1 ст. 15 ЦКУ, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Офіційний курс долара до гривні, що розміщений на сайті Національного банку України https://bank.gov.ua/ua/markets/exchangerates, - складає 36,69 грн.

Отже, загальна сума простроченої заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача становить суму 7500,00 дол. США, що згідно курсу НБУ станом на 07.12.2023р. згідно і дол. США= 36,69 грн. складає 275 175,00 грн.= (7 500,00 дол. США х 36,69-курс НБУ).

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦКУ, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін мат виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оскільки, стороні договору позики був встановлений кінцевий термін повернення основної суми боргу (25.12.2020 р.), то з наступної дати обраховується період прострочення боржника,

У зв`язку з прострочення вказаного грошового зобов`язання Відповідач повинен компенсувати йому 3% річних, на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Розрахунок 3% річних здійснюється, виходячи з обов`язку позичальника повернути до 25.12.2020 р. суму боргу 7500 дол. США

Розрахунок 3% річних:

Сума боргу

Основна сума заборгованості за договором:Сума боргу
з 26/12/2020 до 07/12/2023275 175,00 грн.
Всього:275 175,00 грн.

Період прострочення грошового зобов`язання :Кількість днів у періодіСума
з 26/12/2020 до 31/12/2020 275 175>оо X з % X 6 : 366 : юо6135,33 грн.
з 01/01/2021 до 07/12/2023 275 175,оо X з % X 1071: 365 : юо107124 222,94 грн,

Період прострочення грошового зобов`язання складає 1077 днів.

Всього штрафних санкцій: 24 358,27 грн.

Загальна заборгованість: 275 175,00 (сума боргу) + 24 358,27 (штрафні санкцій) = 299 533,27 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

На виконання вимог вказаної п. 6, 7, 8, 9, ю ч. 3 ст. 175 ЦПК України, повідомляє наступне:

- п.6. - Позивачем вживалися заходи врегулювання спору у досудовому порядку, телефонні дзвінки-нагадування, які не дали жодного результату;

- п.7 - заходи забезпечення доказів або позову до подання даної позовної заяви, Позивачем не здійснювалися;

- п.8 - докази, що були наявні у Позивача, були додані до позовної заяви в розділі "Додатки";

- п. 9 - Позивачем було понесено судовий збір у розмірі 2995,33 грн.;

- п. 10 - надає власне письмове підтвердження про те, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Таким чином, на підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 4, 23, 27,175. 184, ЦПК України, - позивач просив суд винести рішення на підсаві якого задовольнити вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви.

11.12.2023 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних Положень ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицькго районного суду Київської області Закаблук О.В., присвоєно справа № 368/1798/23, провадження № 2/368/672/23.

25.12.2023 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 175, 177, 185, 258, 260 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі, прийнято процесуальне рішення про слухання справи в загальному позовному провадженні, призначено підготовче судове засідання на 11 год. 00 хв. 05.02.202 року.

05.02.2024 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 11 год. 00 хв. 15.03.2024 року в зв`язку з неявкою сторін по справі.

15.03.2024 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 12 год. 00 хв. 24.04.2024 року в зв`язку з неявкою сторін по справі.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 24.04.2024 року, позивач ОСОБА_1 не з`явився, хоча, - повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, - з`явився його представник, - адвокат Матюшенков Д.В.

В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 24.04.2024 року, представник позивача, - адвокат Матюшенков Д.В., - вважав за можливе провести підготовче судове засідання без участі позивача, - його довірителя, та без участі відповідача, так як відповідач був повідомлений судом належним чином про день, час та місце слухання справи.

Представник позивача позов підтримав, та просив суд по результатах проведеного підготовчого судового засідання винести ухвалу про закриття підготовчого провадження, та призначити справу до судовогго розгляду по суті поданої позовної заяви.

Інших заяв та клопотань представник позивача під час підготовчого судового засідання не заявляв.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 24.04.2024 року, відповідач ОСОБА_2 , - не з`явився, хоча повідомлявся судормналежним ичном рпо день, час та місце слухання справи.

Відповідач ОСОБА_2 не надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, - в строки, які вказані в резолютивній частині ухвали суду про відкриття провадження.

Відповідач ОСОБА_2 не надіслав на адресу суду письмових заяв про відкладення слухання справи, чи про слухання справи у його відсутність.

Відповідно, - повторну неявку відповідача ОСОБА_2 у підготовче судове засідання, яке відбулося 24.04.2024 року, - суд визнав неповажною, та, відповідно, - такою, яка не перешкоджала проведенню підготовчого судового засідання в даному цивіфльному провадженні.

24.04.2024 року Кагарлицьким районним судом Київської області проведено підготовче судове засідання (без участі позивача та відповідача, - за участі лише представника позивача), по результатах проведеного підготовчого судового засідання судом на підставі п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України винесено процесуальну (без видалення до нарадчої кімнати) ухвалу, на підставі якої закрито підготовче судове провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті поданої позовної заяви на 09 год. 00 хв. 21.05.2024 року.

21.05.2024 року проведення судового засідання відкладено на 13 год. 00 хв. 07.06.2024 року в зв`язку з неявкою відповідача ОСОБА_2 , який був повідомлений судом належним чином про день, час та місце слухання справи, та при цьому відповідач не надіслав на адресу суду письмових заяв про відкладення слухання справи, чи про слухання справи у його відсутність.

Неявку відповідача ОСОБА_2 в судове засідання, яке відбулося 07.06.2024 року, - судом визнано неповажною.

В судове засідання, яке відбулося 07.06.2024 року, позивач ОСОБА_1 не з`явився, хоча, - повідомлявся судом належним ичном про день, час та місце слухання справи, проте, - з`явився його представник, - адвокат Матюшенков Д.В.

В судовому засіданні, яке відбулося 07.06.2024 року, представник позивача, - адвокат Матюшенков Д.В., - вважав за можливе провести судове засідання без участі позивача, - його довірителя, та без участі відповідача, так як відповідач був повідомлений судом належним чином про день, час та місце слухання справи, а тому просив провести заочний розгляд справи (без участі відповідача, повідомленого належним чином про день, час та місце слухання справи повторна неявка), та винести заочне рішення.

Представник позивача позов підтримав, та просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник позивача обгрунтовував свою правову позицію щодо задоволення позову обставинами справи та нормами права, які містяться в мотивувальні частині позовної заяви, та які судом наведено вище по тексту в мотивувальній частині даного рішення суду.

Інших заяв та клопотань представник позивача під час судового засідання не заявляв.

В судове засідання, яке відбулося 07.06.2024 року, відповідач ОСОБА_2 , - не з`явився, хоча повідомлявся судормналежним ичном рпо день, час та місце слухання справи.

Відповідач ОСОБА_2 не надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, - в строки, які вказані в резолютивній частині ухвали суду про відкриття провадження.

Відповідач ОСОБА_2 не надіслав на адресу суду письмових заяв про відкладення слухання справи, чи про слухання справи у його відсутність.

Відповідно, - повторну неявку відповідача ОСОБА_2 у судове засідання, яке відбулося 07.06.2024 року, - суд визнав неповажною, та, відповідно, - такою, яка не перешкоджала проведенню судового засідання в даному цивіфльному провадженні.

Також повторну неявку відповідача ОСОБА_2 в судове засідання (загалом четверту неявку в судові засідання в даному цивільному провадженні), - суд визнав як за підставу для проведення заочного розгляду справи, - з винесенням заочного рішення.

Суд, вислухавши представника позивача, який позов підтримав та просив його задоввольнити в повному обсязі, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову, - шляхом винесення заочного рішення, як окремого процесуального документу (з постановленням в нарадчій кімнаті), обгрунтовуючи своє рішення наступним.

Що стосується винесення заочного рішення, то, відповідно, враховуючи вищевикладені обставини судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі Глави 11 ЦПК «Заочний розгляд справи».

Згідно ст. 280 ЦПК України, - умови заочного розгляду справи:

1 Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

- відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

- відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

- відповідач не подав відзив;

- позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позовних вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з позиції представника позивача в судовому засіданні, - сторона позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи, та, відповідно, - винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 повідомлялася судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, в судове засідання не з`явився 4 (чотири) рази поспіль, - двічі в підготовче судове засідання, та двічі в основне судове засідання.

Відповідач не надіслав на адресу суду письмову заяву про неможливість прибуття в судове засідання, не повідомив про причини своєї неявки, не надіслав заяву про відкладення слухання справи, не подав відзив на позовну заяву в строки, які вказані в резолютивній частині ухвали суду про відкриття провадження у справі, не надіслав заяви про слухання справи у його відсутності, відповідно, - його неявку в судові засідання суд визнає як таку, яка є неповажною, та, відповідно, такою, яка не перешкоджає заочному розгляду справи по суті без участі відповідача, - з винесенням заочного рішення.

Згідно ст. 281 ЦПК України, - порядок заочного розгляду справи:

1. Про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу.

2. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно ст. 282 ЦПК України, - форма і зміст заочного рішення:

1. За формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд.

Згідно ст. 283 ЦПК України, - повідомлення про заочне рішення:

1. Відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 272 ЦПК України, вручення судового рішення:

- учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення якщо така адреса відсутня.

Підсудність.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається із довідки № 2658/04 17, яка видана 13.12.2023 року Кагарлицькою міською радою Київської області, - відповідач по справі, - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Як вбачається із довідки, яка видана 27.12.2023 року управлінням обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, - відповідач по справі, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Окрім того, - як встановлено судом в судовому засіданні, - відповідач ОСОБА_2 не з`являється в судові засідання, що може передбачати ту обставину, що відповідач не проживає за місцем реєстрації, а тому адреса: АДРЕСА_4 , - є останнім відомим суду місцем проживання відповідача, а тому суд вважає за можливе при визначенні підсудності справи застосувати ще і положення ч. 9 ст. 28 ЦПК України.

Згідно ч. 9 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Що ж до того, що м. Кагарлик Київської області станом на час подання позовної заяви та час слухання справи та винесення рішення територіально відноситься до Обухівського району Київської області, то суд зазначає наступне:

- Згідно з реформою децентралізації, яка відбулася на підставі постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17.07.2020 .V807- IX, що набула чинності, з 19.07.2020 змінився адміністративно- територіальний поділ Київської області зі збереженням її загальних меж, було ліквідовано Києво-Святошинський район Київської області та, зокрема, утворено Обухівський район (з адміністративним центром у місті Обухів) у складі територій Богуславської міської, Васильківської міської, Кагарлицької міської, Козинської селищної, Миронівської міської, Обухівської міської, Ржищівської міської, Української міської, Феодосіївської сільської територіальних громад.

Пунктом 3-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020 року № 807-ІХ, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.202.2 року № 2102-ІХ.

Відповідно до роз`яснення наданого Радою Суддів України у листі від 22.07.2020 року № 9рс-466/20-вих, до зміни системи судоустрою та приведення її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою шляхом утворення, реорганізації чи ліквідації судів, місцеві загальні суди продовжують здійснювати розгляд справ в межах раніше утворених районів та раніше визначеного адміністративно-територіального устрою.

Місто Кагарлик Київської області до реформи децентралізації входило до складу Кагарлицького району Київської області.

Таким чином, - справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області.

Відповідно, враховуючи місце реєстрації та відоме останнє місце проживання відповідача ОСОБА_2 , та враховуючи положення ч. 1 ст. 27, ч. 9 ст. 28 ЦПК України, - дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області, - як суду першої інстанції загальної юрисдикції, так як в даному випадку має місце складна (змішана) підсудність, - підсудність за місцем проживання відповідача фізичної особи, та за відомим останнім місцем проживання фізичної особи відповідача.

Сторони по справі:

- позивачем по справі є фізична особа ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець місто Кагарлик Київської області, громадянин України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 14 травня 1996 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ).

- представником позивача ОСОБА_1 - є адвокат Матюшенков Дмитро Вікторович, (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 4680/10, видане 24.11.2011 року.

- відповідачем по даній справі є фізична особа ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 04.05.2006 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ).

Так, з огляду на матеріали справи, - суд констатує ту обставину, що спір між сторонами виник в галузі зобов`язального права, що регулюється нормами ЦК України.

Фактичні обставини справи, та застосування до них норм матеріального та процесуального права:

- 27 червня 2017 року між позивачем по справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та Відповідачем, - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було укладено договір позики, оформлений видачею позичальником розписки на суму 7500,00 дол. США.

Копія розписки міститься в матеріалах справи.

За домовленістю сторін, - розмір позики мався бути повернутий позитачу до 25 грудня 2020 року, проте, - відповідач кошти не повернув, та уникає позивача, таким чином ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань по борговій розписці, написаній ним власноручно, що суперечить ст. 526 ЦК України.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьо Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначеі родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш, як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦКУ).

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, на підставі вказаних положень цивільного законодавства між ним та відповідачем виникли договірні відносини.

Як вказувалося судом вище, - сума боргу відповідачем не повернута позивачеві.

Згідно ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Таким чином, наявність у позивача оригіналу розписки про отримання позичальником суми позики, і є свідченням прострочення боржника.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Офіційний курс долара до гривні, що розміщений на сайті Національного банку України https://bank.gov.ua/ua/markets/exchangerates, - складає 36,69 грн.

Отже, загальна сума простроченої заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача становить суму 7500,00 дол. США, що згідно курсу НБУ станом на 07.12.2023р. згідно і дол. США= 36,69 грн. складає 275 175,00 грн.= (7 500,00 дол. США х 36,69-курс НБУ).

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦКУ, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін мат виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оскільки, стороні договору позики був встановлений кінцевий термін повернення основної суми боргу (25.12.2020 р.), то з наступної дати обраховується період прострочення боржника,

У зв`язку з прострочення вказаного грошового зобов`язання Відповідач повинен компенсувати йому 3% річних, на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Розрахунок 3% річних здійснюється, виходячи з обов`язку позичальника повернути до 25.12.2020 р. суму боргу 7500 дол. США

Розрахунок 3% річних:

Сума боргу

Основна сума заборгованості за договором:Сума боргу
з 26/12/2020 до 07/12/2023275 175,00 грн.
Всього:275 175,00 грн.

Період прострочення грошового зобов`язання :Кількість днів у періодіСума
з 26/12/2020 до 31/12/2020 275 175>оо X з % X 6 : 366 : юо6135,33 грн.
з 01/01/2021 до 07/12/2023 275 175,оо X з % X 1071: 365 : юо107124 222,94 грн,

Період прострочення грошового зобов`язання складає 1077 днів.

Всього штрафних санкцій: 24 358,27 грн.

Отже, загальна заборгованість становить: 275175,00 (сума боргу) + 24 358,27 (штрафні санкцій) = 299533 (двісті дев`яносто дев`ять тисяч п`ятьсот тридцять три) грн. 27 коп., які і слід стягнути з відповідача на користь позивача, з огляду також на наступні норми права:

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року по цивільній справі №6-63 цс 13, який є обов`язковим для судів при розгляді даної категорії справ, встановлено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Згідно положень ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Враховуючи положення ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з положеннями ст. 1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує переданая йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві борг (грошові кошти в тій же самій сумі або речі, визначені родовими ознаками в тій же кількості, такого ж роду та тієї ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк і в порядку, встановленому договором.

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Згідно з положенням ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом.

Щодо неповрнення боргу в строки, які вказані відповідачем власноручно в його борговій розписці, то суд зазначає, одностороння відмова від виконання зобов`язання в силу ст.. 525 ЦК України, - не допускається.

Так, дійсно згідно ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Окремо суд в даному випадку наголошує на тій обставині, що відповідачем ОСОБА_2 в борг бралися кошти не в Національній валюті України, - гривні, в а іноземній валюті, - доларах США, та зобов`язувався відповідач повернути кошти в доларах США а не в Національній валюті, проте, - суд не вбачає підстав для відмови у вимозі позивача про стягнення коштів у Національній валюті Гривні.

Згідно ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Дійсно, згідно ч. 1 ст. 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України.

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Разом із тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

Згідно з частиною третьою статті 533 ЦК України використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (частина друга статті 192 ЦК України).

Проте, суд вважає за можливе застосувати в даному випадку правову позицію Верховного Суду, яка висловлена в справі № 373/2054/16 ц, провадження № 14 446цс18, постанова від 16 січня 2019 року, а саме:

«Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-ХІІ «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі - Декрет № 15-93), Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових згод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, - не суперечить чинному законодавству.

Отже, - враховуючи вищевикладені фактичні обставини справи, та норми права, використані судом, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 правомірно звернувся до суду за захистом свого порушеного права, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 16, п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути примусове виконання обов`язку в натурі.

Відповідно, суд з урахуванням вищевикладеного та вимог ст. 264 ЦПК України приходить до наступного висновку:

- обставини, якими обґрунтовував позовну заяву позивач ОСОБА_1 , - мали місце;

- із встановлених обставин випливають договірні відносини що стосуються права власності, зокрема, відносини щодо укладеного договору позики, які врегульовано нормами ЦК України.

- до встановлених правовідносин підлягають до застосування, зокрема, наступні норми права, - ст. 202, ч.ч. 1, 2 ст. 207, ст. 526, 533, ч. 1 ст. 612, ст. 625, ч. 1 ст. 1046 ст. 1047 ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України;

- зважаючи на встановлені фактичні обставини справи, позов підлягає до задоволення, - шляхом винесення рішення;

- підстав до допущення судового рішення до негайного виконання на підставі положень ст. 430 ЦПК України, - судом не вбачаються;

- заходи забезпечення позову в даному цивільному провадженні не застосовувалися;

- судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову, - на відповідача.

Що ж стосується документально підтверджених судових витрат, які поніс позивач ОСОБА_1 , - то:

- в матеріалах справи міститься банківська квитанція від 11.12.2023 року, з якої вбачається, що позивачем ОСОБА_1 при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2995 (дві тисячі дев`ятьсот дев`яносто п`ять) грн. 40 коп.;

- інших документально підтверджених витрат, які поніс позивач ОСОБА_1 , - в матеріалах справи немає, та в судовому засіданні, - не встановлено.

З огляду на вищевказані норми права, суд приходить до висновку щодо стягнення з відповідача на користь позивача коштів в сумі 2995 (дві тисячі дев`ятьсот дев`яносто п`ять) грн. 40 коп., - судових витрат.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 202, ч.ч. 1, 2 ст. 207, ст. 526, 533, ч. 1 ст. 612, ст. 625, ч. 1 ст. 1046 ст. 1047 ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, п. 2 ч. 1 ст. 258, ст. 259, 263 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 04.05.2006 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ), на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця місто Кагарлик Київської області, громадянина України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 14 травня 1996 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ), кошти в сумі 299533 (двісті дев`яносто дев`ять тисяч п`ятьсот тридцять три) грн. 27 коп., - заборгованості за письмовим договором позики (розписка) від 27 червня 2017 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 04.05.2006 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ), на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця місто Кагарлик Київської області, громадянина України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 14 травня 1996 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ), кошти в сумі 2995 (дві тисячі дев`ятьсот дев`яносто п`ять) грн. 40 коп., - судових витрат, - судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви.

Рішення може бути оскаржене на умовах та в порядку, який передбачено ст. 284 ЦПК України.

Згідно ст. 284 ЦПК України:

- заочне рішення може буте переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

- заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

- строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

На підставі ч. 5 ст. 272 ЦПК України надіслати копію даного рішення сторонам по справі протягом двох днів з дня його складення.

Суддя: Закаблук О.В.

С