1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/2546/24 6/335/240/2024
05 липня 2024 року м.Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя в складі: головуючої судді Апаллонової Ю.В., за участю секретаря судового засідання Шевченко К.В., заявника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про розстрочення виконання рішення суду по справі № 335/2546/24 за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу,
17.06.2024 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про про розстрочення виконання рішення суду по справі № 335/2546/24 за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу.
Заборгованість ОСОБА_1 у вигляді суми судового збору на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк»:до 16.04.2025р. - 3327,86 грн.
28.06.2024 року від стягувача АТ «ОТП Банк» до суду надійшли заперечення в яких стягувач просить відмовити у задоволенні заяви. Зазначив, що на підтвердження наявності форс-мажорних обставин Відповідач посилається на лист Торгово- промислової палати України від 28.02.2022 року за №2024/02,0-7.1, яким засвідчено форс мажорні обставини військова агресія російської федерації проти України, що стало підставою запровадження воєнного стану, та підтверджено, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору. Таким чином, вказана обставина, на думку Відповідача, є підставою для звільнення його від відповідальності на невиконання зобов`язань. Представник Позивача не погоджується із даним твердженням Відповідача та вважає, що Відповідач помилково вказує на неправильне трактування закону зважаючи на наступне. Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, ОСОБА_1 повинен довести їх наявність не тільки, самих по собі, але і те. що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.
Правилами кредитування від 19.07.2019 р. які діяли на момент укладання договору, визначено, що сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором у разі виникнення форс-мажорних обставин, зазначених в п,2ст. 14-1 Закону України «Про Торгово-промислові палати в Україні", які не існували під час укладання договору та виникли поза волею сторін. Сторона, що підпала під дію обставин непереборної сили, зобов`язана негайно повідомити іншу Сторону, причому таке повідомлення за вимогою іншої Сторони повинно бути підтверджено документом, виданим Торгово- промисловою Палатою України. Сторона, що порушила зазначену вимогу, позбавляється права посилатися на форс-мажорні обставини як на підстави, які звільняють від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов`язань за цим Договором,
З аналізу наведених норм та положень договору слідує, що на особу, яка порушила зобов`язання, покладається обов`язок доведення того, що відповідне порушення є наслідком дії певної непереборної сили, тобто, що непереборна сила не просто існує, а безпосередньо призводить до порушення стороною свого зобов`язання (необхідність існування причинно- иаслідкового зв`язку між виникненням форс-мажорних обставин та неможливістю виконання стороною своїх зобов`язань).
Обґрунтовуючи неможливість виконання договірного зобов`язання що, представник Відповідача посилається на лист Торгово - промислової палати України №2024/02.0-7Л від 28.02.2022. Однак даний доказ жодним чином не підтверджує ту обставину, що саме внаслідок військової агресії російської Федерації проти України, в зв`язку із чим було введено воєнний стан, ОСОБА_1 не мав можливості виконати свої зобов`язання за договором.
ОСОБА_1 не надано доказів того, що в нього виникли непереборні, - об`єктивні обставини, відповідно яких він не міг виконувати зобов`язання за кредитним договором. Посилання представника Відповідача на лист ТПП № 2024/02,0-7,1 від 28.02.2022, не є належним доказом, адже даний доказ жодним чином не підтверджує ту обставину, що саме внаслідок військової агресії російської федерації проти України, в зв`язку із чим було введено воєнний стан, відповідач не мав можливості виконати свої зобов`язання за договором» (Аналогічні правові висновки викладені в постанові касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.08.2022 року у справі №922/854/21.)
Представник Відповідач не надала докази того, що у відповідача виникли непереборні, об`єктивні обставини, відповідно яких він не міг виконувати зобов`язання за кредитним договором.
У заяві про розстрочення виконання судового рішення вказано, що дружина Відповідача з початком повномасштабного вторгнення залишилася без доходів та перебуває на утриманні чоловіка. На підтвердження зазначеного надається довідка про заробітну плату та інші доходи №2702/04-4 від 27.02.2024 р. Проте, у довідці про заробітну плату та інші доходи ОСОБА_3 наданої представником Відповідача зазначається, що від 24.03,2022 р. дію трудового договору між ОСОБА_3 та ПрАТ «Пологівський ОЕЗ» призупинено. Однак наданий документ не підтверджує, що на даний час дружина Відповідача не має місця роботи та доходів. Також, наведена представником Відповідача у Заяві про розстрочення виконання судового рішення інформація щодо заробітної плати та інших доходів ОСОБА_3 не є актуальною, оскільки надана за період з 01.01.2023 р. по 31.12.2023 р. Представник Відповідача не надав відомостей щодо фінансового становища ОСОБА_3 у поточному році. Представник Відповідача зазначає, що Відповідач один забезпечує свою дружину та двох дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Однак, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 є повнолітнім, а отже потенційно самостійно може себе забезпечувати і не потребує утримування батьками. Крім того, на момент укладання Кредитного договору у Відповідача вже були діти і він мав враховувати цей факт при підписанні. Крім того, у представника Позивача є сумніви щодо чесності намірів Відповідача. Відповідно до Розрахунку заборгованості останній платіж на погашення заборгованості був здійснений ОСОБА_1 15.02.2022 р. Після того Відповідач жодних платежів на погашення заборгованості за кредитним договором не здійснював. Також, зауважимо, що Відповідачу було відомо про розгляд даної справи, адже він був належним чином повідомлений про місце та час судового засідання. Відповідач вказує шо не ухиляється та не відмовляється виконувати рішення суду, проте як вже зазначалось раніше» останній платіж за кредитним договором був сплачений Відповідачем у лютому 2022 року. Ні під час судового розгляду, ні після ухвалення рішення Відповідач жодних коштів на погашення заборгованості не сплатив, що підтверджує ймовірне ухилення від виконання судового рішення. Крім того, у заяві про розстрочення виконання судового рішення запропоновано графік платежів, за яким Відповідач ніби то має сплачувати заборгованість» Перший платіж відповідно до графіка ОСОБА_1 мав здійснити 16.06.2024 р. у розмірі 18 355,18 грн. Відповідач не здійснив погашення заборгованості за Кредитним договору у зазначений ним термін. Отже існують підстави вважати, що Відповідач зловживає наданими йому процесуальними правами і своїми діями умисно відтермінує виконання рішення.
На підставі вказаного просить відмовити у задоволенні заяви. Провести розгляд заяви без участі представника АТ «ОТП БАНК»/
В судовому засіданні ОСОБА_1 заяву підтримав і просить її задовольнити. Зазначив, що матеріальний стан не дозволяє йому сплатити заборгованість у повному обсязі, а тому просить її розстрочити на підставах, що викладені у заяві. Також повідомив, що до банку він не звертався з приводу реструктурізації, жодного платежу на виконання рішення суду не здійснював, а буде здійснювати після надання йому розстрочки виконання рішення суду. З приводу платежу, який мав відбутися 16.06.2024 року згідно запропонованого заявником графіку, то вказав, що буде сплачувати ці платежі після надання йому розстрочки.
В судове засідання стягувач не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. У письмових запереченнях стягувач просив провести розгляд заяви без участі представника банку.
З урахуванням викладеного та відповідно до положень ст. 435 ЦПК України суд вважає можливим розгляд заяви без присутності стягувача.
Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про відстрочку виконання рішення суду є такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову.
Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.
Таким чином, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.10 постанови від 26.12.2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).
Отже, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках і в розумних межах, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення, наявність яких робить його виконання неможливим, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. Крім того, судом обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто, стягувача.
Таким чином, підставою для відстрочення виконання рішення суду є наявність перешкод та конкретних обставин, які унеможливлюють виконання рішення.
У постанові Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 796/43/2018 зазначено, що підставою для застосування ст.435 ЦПК України і ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.
Такі обставини повинні виникнути після ухвалення судового рішення та мають бути об`єктивними та такими, що не залежать від волі сторін.
Підстави, які зумовлюють необхідність розстрочки виконання рішення, мають оціночний характер, так як законодавцем не надано його вичерпного переліку.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
ОСОБА_1 звертаючись до суду із заявою про розстрочення виконання рішення, посилається на матеріальний стан, зазначаючи, що у 2022 р. переїхав разом з родиною на підконтрольну Україні територію, чітко визначеного місця проживання на даний момент не має. Вимушений віддавати більшу частину доходу на оренду житла. Дружина - ОСОБА_3 , залишилась без доходів, так, відповідно до довідки про заробітну плату та інші доходи № 2702/04-4 від 27.02.2024р. - загальна сума доходів ОСОБА_3 з 01.01.2023р. по 31.12.2023р. становить 0 грн. Таким чином, на сьогодні ОСОБА_1 один забезпечує свою дружину та двох дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Цих коштів ледь вистачає на утримання родини ОСОБА_1 .
Дослідивши докази надані на обгрунтування вимог заявника, суд встановив таке.
Надана заявником довідка про заробітну плату та інші доходи №2702/04-4 від 27.02.2024 р. ОСОБА_3 не є належним доказом відсутності у ОСОБА_3 доходів станом на час звернення до суду із заявою, з огляду на те, що згідно вказаної довідки дію трудового договору між ОСОБА_3 та ПрАТ «Пологівський ОЕЗ» призупинено, а інформація щодо доходів ОСОБА_3 не є актуальною, тобто щонайменше станом на час звернення до суду із заявою, і надана за період з 01.01.2023 р. по 31.12.2023 р.
Щодо доводів заяви про перебування на утриманні заявника дружини та двох дітей, то суд встановив, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 є повнолітньою особою, тото має повну дієздатність і може потенційно самостійно може себе забезпечувати і не потребує утримування батьками.
При цьому суд також враховує, що довідка з місця роботи заявника також не є актуальною, оскільки останні відомості про доходи датовані квітнем 2024 року.
Зазначені заявником обставини не можуть бути беззаперечним доказом скрутного майнового стану відповідача, не підтверджують той факт, що відповідач знаходиться у такому матеріальному становищі, яке унеможливлює виконання рішення суду. Матеріали надані заявником разом із розглядуваним зверненням не містять інформації про скрутний майновий його стан наразі і що існував з часу отримання боргу.
Також заявник посилається на лист Торгово- промислової палати України від 28.02.2022 року за №2024/02.0-7.1, яким засвідчено форс мажорні обставини військова агресія Російської Федерації проти України, що стало підставою запровадження воєнного стану, та підтверджено, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору.
Разом із тим, форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, ОСОБА_1 повинен довести їх наявність не тільки, самих по собі, але і те. що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.
При цьому, ОСОБА_1 не надано доказів того, що в нього виникли непереборні, - об`єктивні обставини, відповідно яких він не міг виконувати зобов`язання за кредитним договором. Посилання на лист ТПП № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, не є належним доказом, адже даний доказ жодним чином не підтверджує ту обставину, що саме внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України, в зв`язку із чим було введено воєнний стан, відповідач не мав можливості виконати свої зобов`язання за договором» (Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 17.08.2022 року у справі №922/854/21.)
Будь-яких інших обставин в обґрунтування заяви про розстрочення виконання рішення відповідачем та його представником не зазначено, достатніх доказів, які б беззаперечно вказували на наявність перешкод та конкретних обставин, які унеможливлюють виконання рішення, не надали.
Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України заявник не надано суду жодного доказу того, що у відповідача виникли непереборні, об`єктивні обставини, відповідно яких він не міг виконувати зобов`язання за кредитним договором.
Тим більше, матеріали справи не містять будь-яких доказів про те, що відповідач, отримуючи дохід, здійснив хоча б якісь дії, направлені на виконання рішення суду та виконання своїх зобов`язань за договором кредиту.
При цьому суд враховує, що останній платіж за кредитним договором був сплачений ОСОБА_1 у лютому 2022 року.
Крім того, у заяві про розстрочення виконання судового рішення запропоновано графік платежів, за яким Відповідач ніби то має сплачувати заборгованість. Перший платіж відповідно до графіка ОСОБА_1 мав здійснити 16.06.2024 р. у розмірі 18 355,18 грн., проте цього платежу не здійснив у зазначений ним термін, про що особисто підтвердив у судовому засіданні.
Конституційний Суд України зазначав, що розстрочка виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників. Вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення, суд не може змінювати суті винесеного у справі рішення (Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням акціонерної компанії «Харківобленерго» щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 частини другої статті 17, пункту 8 частини першої статті 26, частини першої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 26 червня 2013 року№ 5-рп/2013).
Суд звертає увагу, що норми чинного законодавства допускають розстрочення виконання рішення лише у виняткових випадках.
Безпідставне розстрочення виконання рішення суду підриває правовий принцип своєчасного та повного виконання судового рішення у цивільній справі, що являється складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.
Зважаючи на викладене, судом не встановлення наявності винятковості, яка відповідно до вимог ст. 435 ЦПК України є обов`язковою умовою для розстрочення виконання рішення суду, не встановлено поважних причин для розстрочення виконання рішення суду, тому, підстав для задоволення заяви судом немає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258, 260, 435, 353 ЦПК України,
У задоволенні заяви ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про розстрочення виконання рішення суду по справі № 335/2546/24 за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу відмовити.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Вступна та резолютивна частина ухвали суду виготовлена у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 05.07.2024 року.

Повна ухвала складена 08.07.2024 року.

Суддя: Ю.В. Апаллонова