Справа № 148/373/24
Провадження №2/148/283/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(Заочне)

17 червня 2024 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Саламахи О.В.,

за участю секретаря Семенової М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тульчині за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача адвокат Кугутюк О.В. від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , про стягнення грошових коштів, мотивуючи позовні вимоги тим, що позивачем надано ОСОБА_3 позику грошові кошти, в розмірі 110 000 грн. Зазначені обставини підтверджуються, розпискою від 07.06.2023, яка складена власноруч відповідачем, відповідно до якої він зобов`язувався повернути позивачці позику до 31.12.2023.

Після спливу визначеного терміну позивач неодноразово телефонувала до відповідача з вимогою повернути кошти, але у відповідь були обіцянки найближчим часом повернути кошти, а у подальшому взагалі перестав відповідати на телефонні дзвінки.

Наявність оригіналу розписки у Позивача свідчить про невиконання зобов?язань відповідачем.

Через дані обставини позивач змушена звернутися до суду з даним позовом. Просить стягнути з відповідача на її користь суму боргу у розмірі 110 000 грн, 3 % річних, яка буде розрахована на час винесення судового рішення та судові витрати.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Кугутюк О.В. не з`явилися, подав клопотання про проведення судового засідання за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням про вручення судової повістки, оголошенням на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини своєї неявки суд не повідомив, у встановлений судом строк відзив не подав.

За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази у справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до змісту розписки від 07.06.2023, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає по АДРЕСА_1 , взяв в борг кошти 110 000 грн (сто десять тисяч гривень) в ОСОБА_1 , які забов`язався повернути до 31.12.2023 (а.с. 6).

Згідно ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1, 2, ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Аналіз ч. 2 ст. 1047 ЦК України дозволяє зробити висновок, що розписка не є формою договору, а може лише підтверджувати укладення договору позики. По своїй суті розписка позичальника є тільки замінником письмової форми договору позики, оскільки вона підписується тільки позичальником.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 в справі №464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) зроблено висновок, що у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України, належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Аналізуючи наведені правові норми, суд приходить до висновку, що розписка сама по собі є підтвердженням передачі грошей та укладення договору позики.

Таким чином, за наслідком дослідження доказів, знайшло своє підтвердження, що між позивачем як позикодавцем та відповідачем як позичальником укладено договір позики у формі розписки від 07.06.2023, якою посвідчується факт передання позикодавцем у власність позичальнику грошових коштів у розмірі 110 000 грн, які останній зобов`язаний був повернути позикодавцю до 31.12.2023.

У відповідності до ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Отже, наявність у позивача боргового документа - розписки відповідача свідчить про невиконання нею взятих на себе зобов`язань.

Зважаючи на те, що відповідач прострочив виконання зобов`язання за розпискою від 07.06.2023, тому відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України він повинен сплатити на користь позивачки суму основного боргу в розмірі 110 000 грн.

Щодо стягнення з відповідача 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач не виконав перед позивачем свій обов`язок з повернення всієї суми позики у розмірі 110 000 грн. до 31.12.2023, він вважається таким, що прострочив виконання свого грошового зобов`язання, а відтак сума боргу має бути стягнута на користь позивача з урахуванням 3 % річних від простроченої суми.

Судом враховано, що позивач просить стягнути з відповідача суму 3 % річних, яка буде розрахована на час винесення судового рішення.

В свою чергу відповідного розрахунку 3 % річних станом на момент розгляду справи представник позивача суду не надав. Відтак, судом самостійно здійснено даний розрахунок за наступною формулою: Сума санкції = С х 3 х Д / 365 / 100, де С - сума заборгованості; Д - кількість днів прострочення.

Оскільки відповідач мав виконати свої зобов`язання за розпискою до 31.12.2023, однак цього не зробив, тому розмір 3% річних за прострочення сплати 110 000 грн повинен розраховуватись за період з 01.01.2024 по 17.06.2024, а саме: з 01.01.2024 по 17.06.2024 (днів: 169) сума 3% річних становить 1528 грн (110000 х 3 х 169 / 365 / 100).

Таким чином, загальна сума грошового зобов`язання відповідача становить 111 528 грн, з яких 110 000 грн - сума боргу, а 1528 грн - 3 % річних, які і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі статей 12, 81 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

В свою чергу відповідач будь-яких заперечень та доказів на спростування позиції представника позивача до суду не надала.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що належним чином повідомлений відповідач не надав суду будь-яких заперечень та доказів на спростування позиції позивача, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн. (а.с. 1).

На підставі викладеного, керуючись ст. 205, 207, 509, 526, 545, 610, 612, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. 4, 12, 13, 19, 76-81, 141, 223, 247, 263- 265, 280-282 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає, за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , суму боргу, а саме грошові кошти в розмірі 111528 грн. (сто одинадцять тисяч п`ятсот двадцять вісім гривень), з яких: 110000 грн - сума боргу, 1528 грн - сума 3 % річних.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає, за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , судовий збір в сумі 1211,20 грн (одну тисячу двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: