Справа № 369/1110/24
Провадження № 2/369/3851/24
РІШЕННЯ

Іменем України

26.06.2024 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Янченка А.В., при секретарі судового засідання Кубарській Ю.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу № 369/1110/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання такою особою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання такою особою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Свої вимоги обґрунтовув тим, що на квартиру АДРЕСА_1 , було видано Ордер №009760 від 11.05.1976 року, на підставі рішення виконкому Києво-Святошинської районної Ради депутатів трудящих Київської області від 03.05.1976 року №232.

Ордер №009760 від 11.05.1976 року, був виданий на сім`ю в складі трьох осіб, а саме: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

У вище зазначеній квартирі відповідно до Довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 47 від 04.02.2023 року, разом з позивачем ОСОБА_1 зареєстрований відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований з 25.02.2020 року по теперішній час.

Відповідно до Акту про обстеження матеріально-побутових умов проживання громадян м. Вишневого, №1/04-212 від 13.03.2023 року, встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично не проживає за вищевказаною адресою.

Відповідно до Акту про обстеження матеріально-побутових умов проживання громадян, №1/04-1249 від 24.11.2023 року, встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично не проживає за вищевказаною адресою.

Відповідно до Акту про обстеження матеріально-побутових умов проживання громадян, №1/04-32 від 25.12.2023 року, встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично не проживає за вищевказаною адресою.

Відповідач жодним чином в утриманні квартири, її ремонті, оплаті комунальних послуг участі не приймає.

Відповідач добровільно залишив без будь-яких поважних причин, вищезгадану квартиру і до цього часу в ній не проживає, ніякого інтересу до житла не проявляє.

Особисті речі відповідача відсутні, поштова кореспонденція відповідачу не надходить.

Враховуючи вищевикладене просив: визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою особою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.01.2024 року було відкрито провадження по справі № 369/1110/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання такою особою, що втратила право користування житловим приміщенням, за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.04.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

У судове засідання позивач та їх представник не з`явився, представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи без участі позивача та без як її представник, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та проти заочного розгляду справи не заперечував.

У судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Письмових клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

За відсутності заперечень від представника позивача суд ухвалив рішення про проведення заочного розгляду справи по суті, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що у квартирі АДРЕСА_1 , відповідно до Довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 47 від 04.02.2023 року, разом з позивачем ОСОБА_1 зареєстрований відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований з 25.02.2020 року по теперішній час.

На квартиру АДРЕСА_1 , було видано Ордер №009760 від 11.05.1976 року, на підставі рішення виконкому Києво-Святошинської районної Ради депутатів трудящих Київської області від 03.05.1976 року №232.

Ордер № 009760 від 11.05.1976 року, був виданий на сім`ю в складі трьох осіб, а саме: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 17.06.1968 року ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 24.09.2003 року.

Відповідно до Акту про обстеження матеріально-побутових умов проживання громадян м. Вишневого, №1/04-212 від 13.03.2023 року, встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично не проживає за вищевказаною адресою.

Відповідно до Акту про обстеження матеріально-побутових умов проживання громадян, №1/04-1249 від 24.11.2023 року, встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично не проживає за вищевказаною адресою.

Відповідно до Акту про обстеження матеріально-побутових умов проживання громадян, №1/04-32 від 25.12.2023 року, встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично не проживає за вищевказаною адресою.

Відповідач жодним чином в утриманні квартири, її ремонті, оплаті комунальних послуг участі не приймає.

Відповідач добровільно залишив без будь-яких поважних причин, вищезгадану квартиру і до цього часу в ній не проживає, ніякого інтересу до житла не проявляє. Особисті речі відповідача відсутні, поштова кореспонденція відповідачу не надходить.

Зважаючи на предмет та підстави позову, суд вважає за необхідне проаналізувати наступні правові норми.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло.

Згідно з частинами першою, другою та третьою статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі статтею 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Згідно з ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання.

Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

У п. п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» (із подальшими змінами та доповненнями) роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.

У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Коли відсутній повернувся на жилу площу за згодою членів сім`ї, його не можна вважати таким, що втратив право на жилу площу.

Якщо ж він вселився в жиле приміщення всупереч волі членів сім`ї і був відсутнім понад встановлені строки без поважних причин, то суд вправі визнати його таким, що втратив право на жилу площу. Коли в жилому приміщенні не залишалися члени сім`ї особи, яка була відсутня, його повернення в це приміщення до часу розгляду спору в суді є істотною обставиною, але вона не може бути безспірною підставою до відмови в позові, а повинна оцінюватись у сукупності з іншими обставинами.

На підтвердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

У постанові від 18.03.2020 у справі № 182/6536/13-ц (провадження № 61-23089св19) Верховний Суд зазначив, що вичерпного переліку поважних причин відсутності наймача або членів його сім`ї у житловому приміщенні житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку, з урахуванням фактичних обставин справи та правил статті 89 ЦПК України щодо оцінки доказів.

Суд має всебічно перевірити доводи сторін щодо поважності причин відсутності у жилому приміщенні понад зазначені у ст. 71 ЖК України строки.

Саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК України строки у жилому приміщенні без поважних причин.

Ця ж позиція була підтверджена судом і в інших постановах, в тому числі й у постанові від 06.07.2022 у справі № 760/25823/14-ц.

Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності особа зберігає намір ставитися до жилого приміщення, як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на житло, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності.

Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24.10.2018 у справі № 490/12384/16-ц (провадження № 61-37646св18).

При вирішенні спору про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідно встановити факт відсутності її у приміщенні понад 6 місяців та поважність причин такої відсутності. Такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 19.05.2021 у справі № 759/19579/17.

Таким чином, оцінивши докази у справі, суд вважає доведеним, що відповідач ОСОБА_2 , який зарестрований у неприватизованій квартирі АДРЕСА_1 , з власної ініціативи покинув квартиру та не проживає в ній, а тому є підстави для визнання його таким, що втратив право користування цією квартирою.

Враховуючи викладене, суд вважає позов законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі ст. ст. 47, 55 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 29, 379 ЦК України, ст. ст. 71, 72 ЖК України, ст. ст. 4, 5, 18, 19, 23, 30, 76-82, 141, 259, 263-268, 280-282, 351, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання такою особою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування квартирою

АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_3 .

Повне рішення складено: 05.07.2024 року.

Суддя А.В. Янченко