ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/3753/24

Провадження № 22-ц/4820/1686/24

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

секретар судового засідання Заворотна А.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Хмельницької міської ради про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опікуна, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником ОСОБА_2 , на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 червня 2024 року (суддя Чевилюк З.А.).

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опікуна, заінтересована особа Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Хмельницької міської ради.

В обґрунтування заяви зазначав, що його рідний брат ОСОБА_3 страждає на стійке хронічне психічне захворювання, яке стало причиною перебування його під диспансерним спостереженням КНП «Хмельницький обласний медичний центр психічного здоров`я». За станом здоров`я ОСОБА_3 потребує постійного стороннього догляду, відповідного медичного нагляду та лікування.

Вказував, що внаслідок стійкого хронічного психічного розладу ОСОБА_3 нездатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними у зв`язку з чим може бути визнаний недієздатною особою.

Визнання ОСОБА_3 недієздатним та призначення заявника його опікуном необхідно для надання ОСОБА_3 допомоги при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків, для убезпечення зловживань з боку третіх осіб.

А тому, звертаючись до суду, просив визнати ОСОБА_3 недієздатним, встановити над ОСОБА_3 опіку та призначити його опікуном.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 червня 2024 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано недієздатним. Відмовлено у призначенні ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду в цій частині та ухвалити нове судове рішення про задоволення заявлених вимог. При цьому, посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Зазначає, що за наявності відповідного подання органу опіки та піклування, відмова у призначенні заявника опікуном недієздатної особи, судом має бути мотивованою з посиланням на відповідні законодавчі акти. Вказує, що батько ОСОБА_4 не зареєстрований та не проживає разом із ОСОБА_3 , тому не може належним чином виконувати обов`язки опікуна. Мати ОСОБА_5 є особою з інвалідністю ІІІ групи, що підтверджується довідкою до Акта огляду МСЕК серія ХМ №237953 від 18.08.2022, тому об`єктивно не може належним чином здійснювати догляд за ОСОБА_3 . В той же час, ОСОБА_1 проживає разом із ОСОБА_3 та має можливість здійснювати належний догляд за недієздатним братом. Зважаючи на те, що батьки ОСОБА_3 не звертались до суду із заявою про призначення опікуном відносно ОСОБА_3 , тому відсутні підстави для відмови у призначенні ОСОБА_1 опікуном його недієздатного брата.

Вказує, що посилання суду першої інстанції на потенційну можливість ОСОБА_1 в такий спосіб ухилитися від мобілізації під час воєнного стану в країні, який введений законодавчо не входить у предмет дослідження і не підлягає оцінці при прийнятті рішення судом у цій категорії справ.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Учасники справи та їх представники в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином.

В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_3 недієздатним не оскаржується, а тому апеляційним судом, відповідно до ст. 367 ЦПК України, не переглядається.

Судом першої інстанції правильно встановлено, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає стійким, хронічним, психічним захворюванням у вигляді глибокої розумової відсталості від народження, він не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними, що підтверджуються висновком судово-психіатричної експертизи №348 від 17.05.2024 (а.с. 25-26)

Відповідно до довідки №І-03-4125 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, яка видана 30.01.2024 Відділом реєстрації місця проживання Хмельницької міської ради, заявник ОСОБА_1 , мати ОСОБА_5 , брат ОСОБА_3 зареєстровані по АДРЕСА_1 . (а.с. 10)

ОСОБА_5 є особою з інвалідністю третьої групи, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК Серії ХМ № 237953 від 13.01.2012.(а.с. 13)

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмову в задоволенні заявлених вимог про призначення опікуна, суд першої інстанції мотивував недоведеністю підстав для призначення опікуном саме заявника та необґрунтованістю подання органу опіки та піклування, яке б відповідало вимогам законодавства та містило аналіз відносин з підопічним та можливість ОСОБА_1 виконувати опікунські обов`язки з врахуванням його роботи в органах поліції.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до статті 41 ЦК України, над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.

Відповідно до частини 1 статті 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Згідно зі статтею 58 ЦК України, опіка встановлюється, зокрема, над фізичними особами, які визнані недієздатними.

Суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування (частина 1 статті 60 ЦК України).

Виходячи з аналізу частини першої статті 60 ЦК України та частини першої статті 300 ЦПК України, обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.

Положеннями статті 63 ЦК України передбачено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

При призначенні опікуна важливі та обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог Цивільного процесуального кодексу України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка.

Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999 №34/166/131/88.

Звертаючись до суду із заявою, заявник вказував, що він бажає доглядати за братом ОСОБА_3 та відповідає усім вимогам опікуна. Однак, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази можливості заявника виконувати обов`язки опікуна, які б відповідали інтересам ОСОБА_3 .

Крім того, наявні інші споріднені члени сім`ї, зокрема, матір та батько ОСОБА_3 , і належних та допустимих доказів про об`єктивну неможливість здійснення ними обов`язків опікуна щодо останнього до суду подано не було.

Також, до суду першої інстанції не було подано подання органу опіки та піклування в належній процесуальній формі згідно вимог Цивільного процесуального кодексу України, яке б відповідало вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту.

З матеріалів справи вбачається, що до суду першої інстанції в межах даної справи за заявою ОСОБА_1 було подано подання № 2024132 від 17.06.2024 про призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатним ОСОБА_3 , підписане заступником голови опікунської ради Виконавчого комітету Хмельницької міської ради Б.Ткач.

Проте, опікунська рада не належить до органів, які правомочні вирішувати питання щодо звернення до суду з поданням про встановлення опіки/піклування.

Слід зазначити, що опіка (піклування) встановлюється для захисту особистих і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати свої обов`язки.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін.

Не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі на неналежну оцінку судом першої інстанції доказів у справі, оскільки, згідно з частинами другою, третьою статті 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Така оцінка доказам у справі надана судом першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди скаржника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні заявлених вимог ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 червня 2024 року в частині відмови в задоволенні заявлених вимог залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 листопада 2024 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай