КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 381/1467/24

18 листопада 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Кравцова Сергія Ігоровича на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 липня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Ковалевської Л.М. у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

У березні 2024 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що 25.04.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики № 78838411. Договір укладено у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи із застосуванням електронного підпису та підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до умов договору товариство надало клієнту кредит на умовах строковості, зворотності та платності.

Зазначає, що 14.06.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 14/06/21, згідно якого право грошової вимоги до відповідача за договором позики перейшло ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

Позичальник не виконує умови договору, у зв`язку з чим має заборгованість у розмірі 34 255,00 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 10 000,00 грн., сума заборгованості за відсотками - 24 255,00 грн.

З огляду на вище викладене просив суд стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 34 255,00 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 10 000,00 грн., сума заборгованості за відсотками - 24 255,00 грн.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 липня 2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації.: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , юридична адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, реквізити IBAN № НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк») заборгованість за Договором позики № 78838411 від 25.04.2023 року у розмірі 34 255,00 гривень, що складається з: заборгованість за основною сумою боргу - 10 000,00 грн., заборгованість за відсотками - 24 255,00 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 гривень.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 24 серпня 2024 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Кравцов Сергій Ігорович подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог позивача, а саме стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №78838411 від 25 квітня 2023 року в розмірі 12 000 грн., з яких 10 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 2 000 грн. сума заборгованості за відсотками, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028 грн.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального права.

Зазначає, що судом першої інстанції з відповідача стягнено відсотки, нараховані після закінчення терміну дії кредитного договору, що суперечить законодавству на практиці Верховного Суду, викладеному у постанові від 28 березня 2018 року в справі № 14-10цс18 та від 04 липня 2018 року в справі № 14-154цс18 та законодавства України.

Вказує на те, що за умовами договору позики №78838411 від 25.04.2023 року позикодавець зобов`язується передати позичальникові у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів в день закінчення строку позики, або достроково та сплатити позикодавцю проценти від суми позики. Сума позики складає 10 000,00 грн. Позика надається на строк 8 днів. Процентна ставка (базова)/день фіксована та становить 2,5%. Дата надання кредиту 25.04.2023. Дата повернення позики (останній день) 03.05.2023 року. Знижена процентна ставка/день (застосовується у відповідності до умов програми лояльності) 1%. Процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день (не застосовується у період карантину) 2,70%. Пеня/день (не застосовується в період карантину) 2,70%. Орієнтовна реальна річна процентна 3 249,34%. Орієнтовна загальна вартість позики 10800,00 грн.

Зазначає, що згідно п.6 вищезазначеного договору позичальник має право продовжити строк кредитування позикою (пролонгація). Продовження строку користування позикою здійснюється за зверненням позичальника в електронній формі через особистий кабінет позичальника шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Ініціювання позичальником продовження строку позики відбувається без змін умов договору в бік погіршення для позичальника.

Вказує на те, що позивач у відповіді на відзив вказував, що кредитний договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, а дата 03.05.2023 - є датою повернення кредиту, а не датою закінчення строку дії договору, на цій підставі та на підставі «Правил надання грошових коштів у позику», позивач вважає, що договір додатково був автоматично продовжений на 90 календарних днів. При цьому позивач не додав до матеріалів справи, зазначені правила та не зазначив на якій правовій підставі строк дії договору може бути пролонгований автоматично на підставі правил, якщо у договорі позики вказаний чіткий порядок пролонгації договору.

Звертає увагу на те, що усвою чергу відповідач будь-яких дій щодо продовження строку користування позикою не вчиняв, ніяких додаткових угод не укладав.

21 жовтня 2024 року до Київського апеляційного суду від представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Летун Тетяни Віталіївни надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому представник зазначав, що оскільки, позичальник не повернув позику та не сплатив відсотки нараховані за зниженою процентною ставкою, у відповідності до п.15 договору, нараховані згідно умов договору позики проценти було перераховано за базовою процентною ставкою 2,5% (250,00 грн. за день). Враховуючи розмір вже нарахованих відсотків за зниженою процентною ставкою в сумі 800,00 грн., то після перерахування за базовою процентною ставкою донарахуваннязаборгованості за процентами становить 1450,00 грн.

Звертає увагу на те, що з моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування відсотків та не застосовувалося жодних штрафних санкцій.

Зазнача, що з розрахунку заборгованості наданого первісним позикодавцем вбачається, що апелянт 04.05.2023 здійснив сплату грошових коштів у розмірі 245.00 грн. на рахунок первісного кредитора.

Внесення грошових коштів на рахунок кредитодавця є визнання ним боргу, що, у свою чергу, фактично прирівнюється до підтвердження волевиявлення учасника справи на укладення договору та погодження всіх умов договору. Адже, без волевиявлення не існувало б потреби сплачувати заборгованість. З огляду на викладене, волевиявлення позичальника може підтверджуватись як підписанням договору, так і його діями (заповнення формуляра (заявки) на отримання кредиту, часткова або повна сплата заборгованості тощо).

З огляду на вище викладене просив суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Кафідової О.В., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25 квітня 2023 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 78838411 на суму 10 000,00 грн., строк договору 8 днів, процентна ставка (базова)/день - 2,5 %, процентна ставка за понадстрокове користування - 2,70% в день.. Вказаний договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 6savcFAgS7 ( а.с. 7-8).

Пунктом 1 Договору, Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти, на погоджених умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок Позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу Позичальника, тощо (банківський рахунок Позичальника № НОМЕР_3 ).

Відповідно до листа АТ «Універсал Банк» від 22.07.2024 року вбачається, що станом на 25.04.2023 року на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) були відкриті карткові рахунки НОМЕР_4 ; на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) було емітовано платіжну картку № НОМЕР_5 ; на номер телефону НОМЕР_6 відправлялась інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № НОМЕР_5 за період з 25.04.2023 по 30.04.2024; номер телефону НОМЕР_6 знаходиться в анкетних даних на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Тобто, у ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) наявний наступний картковий рахунок № НОМЕР_5 . На вказаний рахунок 25.04.2023 року були зараховані грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн.

14.06.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до вимог якого ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передає за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників між ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» і боржниками.

Згідно п. 1.1. Договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити фактору право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (платою за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п. 1.2 Договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до витягу з реєстру боржників № 10 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» було відступлено, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийнято право вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором позики № 78838411 на загальну суму заборгованості 34 255,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції посилався на те, що надані представником позивача докази, суд першої інстанції визнав належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. У свою чергу представником відповідача не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання відповідачем зобов`язань та які б спростовували суму заборгованості перед позивачем. При цьому, суд першої інстанції, взяв до уваги, що відповідач отримав та користувався вказаними коштами, що стверджується матеріалами справи, тобто використовував їх на власний розсуд, а тому суд першої інстанції вважав, що відповідач знав, що кошти взяті в борг підлягають поверненню на умовах визначених позивачем, відтак поданий позивачем розрахунок суми боргу суд першої інстанції вважав правильним та таким, що достовірно підтверджує наявну заборгованість відповідача перед позивачем.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів в повній мірі погодитись не може з огляду на наступне.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, (стаття 628 ЦК України).

Згідно зі статтями 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статей 638, 640, 642 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документа, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину, втілюється в електронному документі.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно з частинами першою, другою статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувань електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Судом встановлено, що ОСОБА_1 погодився на укладання договору № 78838411 від 25 квітня 2023 року шляхом підписанням з використанням електронного підпису 6savcFAgS7 та на підставі даного договору відповідач отримав грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн.

Жодних доказів на спростування наведеної обставини відповідачем не надано, окрім того, в апеляційній скарзі представник відповідача фактично визнає отримання відповідачем грошових коштів.

Згідно з ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до укладеногодоговору.

Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.

Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.

При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 року (справа №444/9519/12) та від 31.10.2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»).

З огляду на вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що за договоро позики № 78838411 від 24 квітня 2023 року на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 12 000,00 грн. яка складається з: 10 000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу та 2 000,00 грн. заборгованість за відсотками за період з 25 квітня 2023 року по 03 травня 2023 року (в межах строку кредитування)

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 липня 2024 року в частині стягнення заборгованості за відсотками за договором позики № 78838411 від 25 квітня 2023 року необхідно змінити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики № 78838411 від 25 квітня 2023 року за відсотками в розмірі 2 000,00 грн за період з 25 квітня 2023 року по 03 травня 2023 року.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи наведене, судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи, частково покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції частково покладаються на позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За результатом перегляду справи в суді апеляційної інстанції позовні вимоги задоволено на 35,03%. При поданні позовної заяви, позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 3 028,00 грн., а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1 060,70 грн.

За результати перегляду справи в суді апеляційної інстанції, апеляційну скаргу відповідача було задоволено повністю. При поданні апеляційної скарги відповідачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 360,38 грн., а тому зазначені судові витрати підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.

Керуючись статтями 141, 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Кравцова Сергія Ігоровича задовольнити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 липня 2024 року в частині стягнення заборгованості за відсотками за договором позики № 78838411 від 25 квітня 2023 року у розмірі 24 255,00 грн. та в частині розподілу судових витрат скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 24 255,00 грн. задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, юридична адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30) заборгованість відсотками за договором позики № 78838411 від 25 квітня 2023 року у розмірі 2 000,00 грн. за період з з 25 квітня 2023 року по 03 травня 2023 року (в межах строку кредитування).

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, юридична адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 060,70 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, юридична адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 2 360,38 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: