Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Провадження № 2-н/357/2527/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2024 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Бебешко М. М. розглянувши заяву Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Міська служба замовника» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій, -

В С Т А Н О В И В:

09 жовтня 2024 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Міська служба замовника» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, в якому просять видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій в розмірі 27347,74 грн., інфляційні нарахування 1088,29 грн. та судовий збір в розмірі 302,80 грн.

Дослідивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, вважаю необхідним відмовити у видачі судового наказу, оскільки заява подана з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України.

Відповідно до п. 4, 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України, у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються та перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Пред`явлена стягувачем заява не відповідає вимогам п. 4 та п. 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України, а саме заявлені вимоги не відповідають викладу обставин, на яких вони ґрунтуються, а також доказам доданим до заяви.

Як вбачається із вищезазначеної заяви, КП БМР «Міська служба замовника» просить видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій в розмірі 27347,74 грн., інфляційні нарахування в розмірі 1088,29 грн. на підтвердження чого надає виписку по оборотах особового рахунку № НОМЕР_1 , з якої вбачається, що в грудні нараховано сальдо на 828,74 грн, а в січні 2022 року нараховано сальдо на 19107,81 грн. Заявник в заяві вказав, що в січні 2022 року відбулось об`єднання баз особових рахунків між КП БМР «Світанок 2000» та КП БМР «Міська служба замовника», у зв`язку з чим сума початкового сальдо в січні була відкоригована, а саме збільшена на 19107,81 грн, в результаті такого коригування була змінена сума й кінцевого сальдо в січні 2022 року, сума заборгованості склала 21065,80 грн.

Суд вважає, що такі донарахування заборгованості внаслідок об`єднання баз особових рахунків свідчить про те, що така заборгованість не може вважатись безспірною, оскільки заявником не надано підстав та періоду нарахування боргу в сумі 19107,81 грн. Крім того, суд не може встановити, що сума боргу заявлена заявником виникла в межах строку позовної давності.

Згідно п.9 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 23.12.2011 № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» передбачено, що наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК) (1618-15), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 Цивільного кодексу України

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму норми ЦПК України не передбачають можливості часткового задоволення заяви про видачу судового наказу, оскільки, він видається лише за умови безспірності вимог.

Отже, заявником лише частково дотримано вимоги ст.163 ЦПК України при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу, з наданих заявником доказів не вбачається безспірності заявлених вимог, долучені до заяви документи мають суперечності зі змістом викладених у заяві про видачу судового наказу аргументів, тому відсутні правові підстави для видачі судового наказу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 165 ЦПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Отже, суд приходить до висновку про відмову Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Міська служба замовника» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій

Керуючись ст. 163 - 166 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Міська служба замовника» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя М. М. Бебешко