Справа №: 671/2010/23

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(додаткове)

25 червня 2024 року м. Волочиськ

Волочиський районний суд Хмельницької області у складі головуючого судді Ніколової С.В., при секретарі судового засідання Хрупайло Т.В., розглянувши в у відкритому судовому засіданні питання про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

Від представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 до суду надійшла заява про ухвалення у справі додаткового рішення, посилаючись на те, що судом при ухваленні рішення про розірвання шлюбу не вирішено питання про залишення проживання з матір`ю дітей сторін - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та питання щодо залишення позивачу прізвища ОСОБА_6 .

Позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутності та задовольнити її заяву.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог ст. ст. 128, 130 ЦПК України.

Дослідивши надані докази у їх сукупності, суд вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24 травня 2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . відділом реєстрації актів цивільного стану Волочиського районного управління юстиції був зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис № 59.

Від шлюбу є двоє неповнолітніх дітей: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 18.10.2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 24 травня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Волочиського районного управління юстиції, актовий запис № 59, розірвано, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1073 грн. 60 коп. судового збору.

Встановлено, що у рішенні суду не вирішено вимогу про залишення проживання з матір`ю дітей сторін та щодо залишення позивачу її прізвища.

Відповідно до акту про фактичне місце проживання особи, складеного комісією КП МК Житлосервіс Волочиської міської ради, діти ОСОБА_8 та ОСОБА_9 проживають за адресою АДРЕСА_1 , разом із матір`ю ОСОБА_1 .

Статтею 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Частиною 1 статті 161 СК України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

За загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.

Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Зазначена правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 15.01.2020 року по справі № 200/952/18, згідно з якою, за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до положень статті 270 ЦПК України питання про ухвалення додаткового рішення вирішує суд, який розглядав справу як суд першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що після припинення шлюбних відносин неповнолітні діти сторін залишилися проживати разом з матір`ю.

Відповідач не оспорив цих обставин та не надав доказів про проживання дітей разом із ним, а тому суд вважає за можливе ухвалити додаткове рішення щодо залишення дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживати разом з матір`ю ОСОБА_1 .

При цьому, суд враховує, що питання щодо залишення дітей проживати разом з позивачем не є окремою позовною вимогою і залишення проживання дітей разом із матір`ю не свідчить про вирішення позову щодо визначення місця проживання дітей, оскільки судом лише констатується, з ким залишаються проживати діти після розірвання шлюбу, не змінюючи при цьому їх місце проживання.

Згідно з ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Враховуючи викладене, після розірвання шлюбу позивачу за її вимогою слід залишити прізвище ОСОБА_6 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 247, 270 ЦПК України, суд

вирішив :

Ухвалити додаткове рішення у справі у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Після розірвання шлюбу дітей: сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити проживати разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Позивачу ОСОБА_1 залишити прізвище ОСОБА_6 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін: позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ; відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Суддя