Справа № 367/5814/24
Провадження №2/367/4368/2024
15 листопада 2024 року м.Ірпінь
Ірпінський міський суд Київської області у складі:
головуючого судді Чернової О.В.,
за участі секретаря Шпильового Р.О.,
представника позивача адвоката Чайки І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні в залі суду в м.Ірпінь цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Ірпінська державна нотаріальна контора Київської області, про визнання права власності на спадкове майно, -
Зазначає, що позивачка є спадкоємцем першої черги за законом, як донька померлої, та у визначений законом строк подала заяву про прийняття спадщини до Ірпінської державної нотаріальної контори, де було заведено спадкову справу до майна померлої за № 195/2021.
Станом на день смерті мати позивачки - ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала в частині житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала їй на праві власності.
Додає, що окрім її матері за виказаною вище адресою зареєстрований син останньої (брат позивачки) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проте, останній, не зважаючи на зареєстроване місце проживання в даному будинку разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживав і взагалі не проживає у ньому вже більше десяти років.
Відповідач виїхав з даного будинку ще у 2013 році, в даному будинку не проживає, місце його знаходження та проживання невідомі.
Зазначає, що інших спадкоємців першої черги немає.
Додає, що у квітні 2024 року зверталась до Ірпінської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак, постановою державного нотаріуса позивачці було відмовлено у видачі таких свідоцтв з причини того, що інший спадкоємець першої черги зареєстрований за однією адресою зі спадкодавцем.
Враховуючи той факт, що на час відкриття спадщини відповідач ОСОБА_2 разом із спадкодавцем не проживав, із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався, тому відповідно до вимог ч.1 ст.1272 ЦК України він вважається таким, що не прийняв спадщину, у зв`язку із чим просила позов задовольнити, визнати за позивачко право власності на спадкове майно.
Ухвалою суду 18.07.2024 року після встановлення зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання відповідача, відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання, одночасно за клопотанням представника позивача витребувано з Ірпінської державної нотаріальної контори копію спадкової справи №195/2021, заведену після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою суду від 07.10.2024 року підготовче провадження було закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні представник позивача адвокат Чайка І.В. позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила їх задовольнити. Вказала, що відповідач ОСОБА_2 є зареєстрованим за однією адресою з померлою ОСОБА_3 , проте близько десяти років не проживає там, відомості про його місце перебування відсутні. Додала, що останній спадщину не прийняв, оскільки не проживав зі спадкодавцем на момент її смерті. Сам по собі факт реєстрації місця проживання за однією адресою зі спадкодавцем не є підставою для прийняття спадщини. Інших спадкоємців у померлої ОСОБА_3 немає.
Відповідач, будучи належним чином неодноразово повідомленим про час та дати підготовчих та судових засідань, в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву чи будь-яких заяв від відповідача не надійшло.
Представник третьої особи Ірпінської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, у поданій 08.11.2024 року до суду заяві завідувач нотконтори ОСОБА_4 просила провести слухання справи за відсутності представника нотконтори.
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд, згідно вимог статей 223, 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів
За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено частиною 8 статті 178 ЦПК України.
Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, заслухавши пояснення свідків, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України).
Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з вимогами п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.
Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 , про що 28.04.2021 року складено відповідний актовий запис №448, після смерті якої Ірпінською міською державною нотаріальною конторою Київської області було заведено спадкову справи №195/2021 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , до складу якої увійшла частина житлового будинку та земельна ділянка, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .
З матеріалів спадкової справи судом встановлено, що спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 є її дочка ОСОБА_1 , яка у встановлений строк подала заяву про прийняття спадщини, та син ОСОБА_2 , який зареєстрований за однією адресою зі спадкодавцем. Інших заяв щодо прийняття спадщини чи відмови від спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , до Ірпінської державної нотаріальної контори не надходило.
11.06.2021 року ОСОБА_1 звернулась до Ірпінської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Постановою державного нотаріуса Ірпінської державної нотаріальної контори від 13.05.2024 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , у зв`язку з відсутністю відмови від спадщини сина померлої ОСОБА_2 , який був зареєстрованим на день смерті зі спадкодавцем за однією адресою.
З наявних матеріалів справи також встановлено, що померла ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5 ) 13.09.1972 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 , який 18.09.1993 року був розірваний, актовий №326.
Родинні відносини позивачки ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 з спадкодавцем підтверджуються наявними у матеріалах справи копіями свідоцтв про народження (складені російською мовою) ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , де їх матір`ю записана саме ОСОБА_8 .
У зв`язку з реєстрацією шлюбу, 13.09.1972 року ОСОБА_9 змінила прізвище на « ОСОБА_10 », а 30.08.1997 року ОСОБА_11 змінила прізвище на « ОСОБА_12 ».
Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб ОСОБА_3 і ОСОБА_6 було розірвано 18.09.1993 року.
Відповідно до вищевказаного, позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 , у відповідності до ст.1261 ЦК України є спадкоємцями першої черги за законом, як діти спадкодавця.
Відповідно до Договору купівлі-продажу від 27.09.1979 року, інформації про об`єкт нерухомого майна, наданої Київським обласним бюро технічної інвентаризації, станом на 31.12.2012 року об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано на праві приватної власності за ОСОБА_13 2/10 частин, ОСОБА_9 3/10 частин, ОСОБА_14 , ОСОБА_14 ОСОБА_15 , ОСОБА_14 по 1/8 кожному.
Згідно листа Відділу ведення реєстру територіальної громади Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області від 10.06.2021 року №08.3-11/1428 щодо зареєстрованих осіб з померлою ОСОБА_3 на день смерті останньої за адресою: АДРЕСА_1 , остання була зареєстрована за вказаною адресою та знята 10.06.2021 року по причині смерті, також за цією адресою є зареєстрованим, зокрема, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З Акту, складеного депутатом Ірпінської міської ради Київської області ОСОБА_16 за участі сусідів, вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрований ОСОБА_2 , але не проживає, його місце перебування невідоме.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснив, що знав померлу ОСОБА_3 , яка проживала в будинку за АДРЕСА_2 , винаймав у неї кімнату та проживав там з 2015 року по день смерті ОСОБА_3 в 2021 році. Зазначив, що з померлою ніхто з її рідних на той час разом не проживав, періодично до неї приходила її донька зі своїм чоловіком та дітьми. Вказав, що зі слів ОСОБА_3 , її син ОСОБА_2 тривалий час тому поїхав, більше не приїздив та не відвідував, телефонував останній раз до 2015 року чи з Луганської області чи з Одеси, повідомив, що вчергове одружився.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 пояснила, що знає сім`ю Попових - ОСОБА_19 та її дітей ОСОБА_20 та ОСОБА_21 з 1998 року, які проживали в АДРЕСА_1 . Додала, що ОСОБА_3 проживала за вказаною адресою до дня своєї смерті у 2021 році, проживала сама, також у неї проживав квартирант. Зазначила, що ОСОБА_2 не проживає за даною адресою близько десяти років, з того часу, як він поїхав, вона його не бачила та нічого про нього не чула. Додала, що їй відомо про те, що ОСОБА_20 одружився і поїхав, але нікому не відомо куди.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_22 пояснила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є її друзями, останнього знає з дитинства. Сім`я Попових проживала в АДРЕСА_1 , діти ОСОБА_21 і ОСОБА_20 із їх матір`ю ОСОБА_19 . За даною адресою ОСОБА_1 проживала до 2014 року, а ОСОБА_3 до дня своєї смерті у 2021 році. Відповідач ОСОБА_2 за даною адресою проживав до 1998 року, потім одружився та переїхав жити до дружини в с.Макарів, з того часу з матір`ю не проживає. Додала, що останній почав зловживати алкогольними напоями, постійно змінював номер мобільного телефону, коли виходив на зв`язок, повідомляв, що перебуває то в Одесі то у якомусь іншому місті. Де він наразі невідомо.
Відповідно до статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.
Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, а також на права на земельну частку (пай) є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку.
Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої - п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Згідно з частиною першою, третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Частиною першою статті 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частини перша, третя статті 1296 ЦК України).
Відповідно до статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
У п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам надано роз`яснення, що будь-яка особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину.
Відповідно ч.1 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Враховуючи той факт, що на час відкриття спадщини відповідач ОСОБА_2 разом із спадкодавцем не проживав, із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався, тому відповідно до вимог ч.1 ст. 1272 ЦК України він вважається таким, що не прийняв спадщину.
Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
У відповідності до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно ст.ст.79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Керуючись ст.ст.12, 76-81, 206, 247, 258-259, 263-265, ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Ірпінська державна нотаріальна контора Київської області, про визнання права власності на спадкове майно,- задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/10 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заочне рішення суду може бути переглянуте Ірпінським міським судом Київської області за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачем рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Ірпінська державна нотаріальна контора Київської області, код 02884428, Київська область, Бучанський район, місто Ірпінь, вулиця Центральна, будинок 55.

Повний текст рішення виготовлено 20 листопада 2024 року.

Суддя: О.В. Чернова