Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2024 року Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області у складі судді Гайдар І.О., за участю секретаря судових засідань Довгопол О.М., представника позивача ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в с-щі Юр`ївка Павлоградського району Дніпропетровської області цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості,

в с т а н о в и в:

Позивач АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» звернулось до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12.02.2020 між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір № 146, за умовами якого відповідачу шляхом переказу на картковий рахунок надано кредитні кошти в розмірі 161 280,00 грн.

В порушення норм закону та умов договору ОСОБА_2 , отримавши кредитні кошти, зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим має заборгованість у розмірі 165 863,24 грн, з яких: 112 019,65 грн заборгованість за кредитом; 1,57 грн заборгованість за простроченими відсотками; 53 842,02 грн заборгованість за простроченою комісією.

На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача на користь АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» заборгованість за кредитним договором № 146 від 12.02.2020 у розмірі 165 863, 24 грн та судові витрати.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.07.2024 справу направлено за підсудністю до Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області.

31.07.2024 ухвалою Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області справу прийнято до провадження та відкрито спрощене позовне провадження.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала поданий позов в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв з повідомленням причин неявки або про відкладення розгляду справи не надав. У відзиві на позов заперечував проти задоволення позову в частині стягнення заборгованості за простроченою комісією, вважаючи положення кредитного договору, за якими нарахована така заборгованість, нікчемними.

Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в заявах по суті справи, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що 12.02.2020 між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір № 146, за умовами якого відповідачу надано кредит на споживчі потреби.

Згідно з кредитним договором позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 161 280,00 грнна строк 60 місяців з кінцевою датою повернення 12 лютого 2025 року (а.с. 170-171).

Вказаним кредитним договором встановлено щомісячну комісію за обслуговування кредиту: з 12 лютого 2020 року до 11 червня 2021 року - 3% від суми кредиту, з 12 червня 2021 року до 11 вересня 2022 року - 2,5% від суми кредиту, з 12 вересня 2022 року до 11 грудня 2023 року - 1,5% від суми кредиту, з 12 грудня 2023 року до 12 лютого 2025 року - 0,925% від суми кредиту; процентну ставку за користування кредитом на строкову заборгованість - 0,001% річних та на прострочену заборгованість за кредитом - 56,0% річних.

Цього ж дня ОСОБА_2 підписав паспорт споживчого кредиту «Кредит готівкою. Стандарт зі страховкою (150-500)», в якому зазначено основні умови кредитування, договір банківського рахунку та надання додаткових послуг № РКО-1150241/12022020/0121, а також заяву-згоду № 1150241 на укладення Універсального договору банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб (далі - УДБО), якою засвідчив згоду отримувати банківські послуги на умовах, що зазначені в УДБО, та підтвердив, що всі умови йому зрозумілі (а.с. 164-165, 179).

З розрахунку заборгованості за договором, доданого позивачем до позовної заяви, виходить, що станом на 09 травня 2024 року заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором становить 165 863,24 грн, з яких: 112 019,65 грн заборгованість за кредитом; 1,57 грн заборгованість за простроченими відсотками; 53 842,02 грн заборгованість за простроченою комісією.

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Так, умовами укладеного між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ОСОБА_2 кредитного договору № 146, зокрема, пунктом 1.2 та розділом 4 передбачено обов`язок позичальника щомісячно сплачувати комісійну плату за обслуговування кредиту, розрахунково-касове обслуговування.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» статтю 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Законом України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності) для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», Правління Національного банку України постановою від 8 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит).

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом це серед іншого витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 (провадження № 61-18751св21) вказано, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів існування, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пунктів 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати комісійну плату за обслуговування кредиту, розрахунково-касове обслуговування є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Необхідність внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням, передбачена в розділі 4 «Графік платежів/розрахунок загальної вартості кредиту для клієнта та реальної річної процентної ставки» кредитного договору (колонка 8 графіка). Розмір комісії за розрахунково-касове обслуговування складає: з 12 лютого 2020 року до 11 червня 2021 року - 4 838,40 грн на місяць, з 12 червня 2021 року до 11 вересня 2022 року - 4 032,00 грн на місяць, з 12 вересня 2022 року до 11 грудня 2023 року - 2 419,20 грн на місяць, з 12 грудня 2023 року до 12 лютого 2025 року 1 491,84,90 грн на місяць.

При цьому в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).

Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору, то положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Визнання судом нікчемного правочину (чи окремих його умов) недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав, адже нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення.

Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21 (провадження № 61-7098св22), від 8 лютого 2023 року у справі № 168/349/20 (провадження № 61-2223св21) та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі № 755/9486/21 (провадження № 61-5581св22).

У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) викладено висновок про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів існування переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення комісії в розмірі 53 842,02 грн.

Разом з тим, з огляду на те, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, до того ж відповідач не заперечував проти стягнення з нього заборгованості за кредитом в розмірі 112 019,65 грн та заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 1,57 грн, в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, необхідно стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1 635,12 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.12, 13, 77-82, 141, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (адреса місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 32, ) заборгованість за кредитним договором № 146 від 12.02.2020 у розмірі 112 021,22 (сто дванадцять тисяч двадцять одна) грн. 22 коп., з яких: 112 019,65 грн. заборгованість за кредитом; 1,57 грн. заборгованість за простроченими відсотками.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (адреса місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 32, ) судовий збір у розмірі 1 635,12 (одна тисяча шістсот тридцять п`ять) грн. 12 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду в порядку, передбаченому ЦПК України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено та підписано 18.10.2024.

Суддя І. О. Гайдар