К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 жовтня 2024 року місто Київ

справа № 761/28358/15-ц

апеляційне провадження № 22-ц/824/678/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Нежури В.А., Невідомої Т.О.,

за участю секретаря судового засідання: Мазурок О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва у складі судді Мальцева Д.О. від 19 травня 2023 року у справі за клопотанням ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, встановлення факту припинення шлюбних відносин; зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в :

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, встановлення факту припинення шлюбних відносин.

В подальшому ОСОБА_3 звернулася до ОСОБА_1 із зустрічним позовом про поділ майна подружжя.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 9 грудня 2015 року задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову. Накладено арешт на кв. АДРЕСА_1 .

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 13 грудня 2021 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 2 березня 2023 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_3 про поділ майна подружжя задоволено частково. Визнано спільною сумісною власністю подружжя

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . У порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_3 право власності на ідеальну частку квартири, виділено їй в натурі відповідно до висновку експерта № 12340/17-44 від 29 серпня 2018 року, приміщення 9 поверху: житлова кімната № 2 (площею 37,5 кв.м.), хол № 1 (площею 29,0 кв.м.), кухня-їдальня № 3 (площею 23,8 кв.м.), комора № 4 (площею 2,7 кв.м.), вбиральня № 5 (площею 3,8 кв.м.). У порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на ідеальну частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 , виділено йому в натурі відповідно до висновку експерта № 12340/17-44 від 29 серпня 2018 року, приміщення 10 поверху: житлова кімната № 7 (площею 16,4 кв.м.), житлова кімната № 8 (площею 16,5 кв.м.), житлова кімната № 10 (площею 24,4 кв.м.), хол № 6 (площею 21,3 кв.м.), санвузол № 9 (площею 7,1 кв.м.). У решті зустрічних позовних вимог відмовлено.

5 квітня 2023 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подала клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 9 грудня 2015 року, посилаючись на те, що рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 13 грудня 2021 року, яке набрало законної сили 2 березня 2023 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 , а тому заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 19 травня 2023 рокуклопотання ОСОБА_3 задоволено. Скасовано заходи забезпечення позову, а саме накладення арешту на кв. АДРЕСА_1 , вжиті за ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 9 грудня 2015 року у справі № 761/28358/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, встановлення факту припинення шлюбних відносин; зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 19 травня 2023 року, а ухвалу суду від 9 грудня 2015 року залишити без змін.

Скаржник зазначає, що потреба у забезпеченні позову не відпала, оскільки позивачем за первісним позовом подано касаційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 13 грудня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 2 березня 2023 року. 18 травня 2023 року Верховним Судом відкрито касаційне провадження, зупинено дію оскаржуваних судових рішень, а тому висновок суду першої інстанції про скасування заходів забезпечення позову є передчасним.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що увересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, встановлення факту припинення шлюбних відносин.

В подальшому ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 9 грудня 2015 року задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову. Накладено арешт на кв. АДРЕСА_1 (том І а.с. 69-71).

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 13 грудня 2021 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 2 березня 2023 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_3 про поділ майна подружжя задоволено частково. Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . У порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_3 право власності на ідеальну частку квартири, виділено їй в натурі відповідно до висновку експерта № 12340/17-44 від 29 серпня 2018 року, приміщення 9 поверху: житлова кімната № 2 (площею 37,5 кв.м.), хол № 1 (площею 29,0 кв.м.), кухня-їдальня № 3 (площею 23,8 кв.м.), комора № 4 (площею 2,7 кв.м.), вбиральня № 5 (площею 3,8 кв.м.). У порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на ідеальну частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 , виділено йому в натурі відповідно до висновку експерта № 12340/17-44 від 29 серпня 2018 року, приміщення 10 поверху: житлова кімната № 7 (площею 16,4 кв.м.), житлова кімната № 8 (площею 16,5 кв.м.), житлова кімната № 10 (площею 24,4 кв.м.), хол № 6 (площею 21,3 кв.м.), санвузол № 9 (площею 7,1 кв.м.). У решті зустрічних позовних вимог відмовлено.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог у справі.

При цьому відповідно до частин 9, 10 статті 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Постановляючи ухвалу про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов правильно висновку, що оскільки рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 13 грудня 2021 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 2 березня 2023 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, а питання щодо скасування заходів забезпечення позову судом не вирішено, то відповідно до частини 9 статті 158 ЦПК України заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.

Доводи апеляційної скарги про те, що судові рішенняоскаржуються у Верховному Суді, а тому заходи забезпечення позову повинні діяти до ухвалення судом касаційної інстанції остаточного рішення, відхиляються колегією суддів.

Заходи забезпечення позову, у випадку ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням суду. Оскільки у даній справі судове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову в межах якого було вжито відповідне забезпечення, яке набирає законної сили з моменту прийняття судом апеляційної інстанції постанови, то, в не залежності від касаційного оскарження таких судових рішень, підстави для зберігання дії заходів забезпечення позову відсутні.

З урахуванням вищенаведеного спростовуються посилання у апеляційній скарзі на необхідність збереження заходів забезпечення позову до ухвалення судом касаційної інстанції остаточного рішення.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що на момент перегляду оскаржуваного судового рішення в апеляційному порядку, постановою Верховного Суду від 13 листопада 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково. Рішення Шевченківського районного суду міста Києва та постанову Київського апеляційного суду від 2 березня 2023 року в частині позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ в натурі квартири за адресою: АДРЕСА_2 скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ в натурі квартири за адресою: АДРЕСА_2 відмовлено. В іншій частині судові рішення залишено без змін (том VII а.с. 151-157).

Наведене свідчить про відсутність об`єктивних підстав для збереження заходів забезпечення позову, який остаточно вирішено в судовому порядку.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року).

З урахуванням викладеного, підстави для скасування ухвали суду першої інстанції і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 19 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: