Провадження № 2/344/3095/24
У Х В А Л А

28 червня 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Антоняк Т.М., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним та скасування Договору купівлі-продажу транспортного засобу, визнання автомобіля спільною сумісною власністю, поділ спільного майна подружжя та заявою ОСОБА_1 по забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

27.06.2024 ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним та скасування Договору купівлі-продажу транспортного засобу, визнання автомобіля спільною сумісною власністю, поділ спільного майна подружжя.

Відповідно до ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 червня 2024 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Позивач ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, у якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження автомобіля марки «КІА» модель SPORTGE, 2019 року випуску, НОМЕР_1 , VIN-номер НОМЕР_2 , до набрання чинності рішенням суду у справі, покликаючись на те, що ним подано на розгляд Івано-Франківського міського суду позовну заяву до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та визнання недійсними та скасування договору відчуження і відповідну проведену на його підставі перереєстрацію автомобілів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01 серпня 2007 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 . Перебуваючи у шлюбі, за спільні кошти ними було придбано майно - автомобіль марки «КІА» модель SPORTGE, 2019 року випуску, НОМЕР_1 , VIN-номер НОМЕР_2 , титульним власником якого зазначено відповідача ОСОБА_2 , дата набуття права власності 12.09.2020 року, на підтвердження чого ТСЦ 2643 видано Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 . З травня 2024 року сімейні стосунки між ними погіршилися, у зв`язку з цим вони фактично припинили шлюбні стосунки та перестали вести спільне господарство. 24 червня 2024 року він із нотаріальної довіреності від 18.06.2024, яка зареєстрована в реєстрі за № 2711 дізнався, що відповідачем ОСОБА_2 18.06.2024 було у протиправний спосіб, без його згоди, здійснено відчуження та перереєстрацію спільного майна вищевказаного транспортного засобу на користь іншого співвідповідача у справі ОСОБА_3 (матері відповідачки), зокрема 18 червня 2024 року автомобіль марки «КІА» модель SPORTGE, 2019 року випуску, НОМЕР_1 , VIN-номер НОМЕР_2 , за Договором купівлі-продажу транспортного засобу, укладеного у ТСЦ 2645 (м. Надвірна) було перереєстровано на відповідача - 2 ОСОБА_3 , на підтвердження чого видано Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 .

Заявник вважає, що невжиття заходів забезпечення позову у даній справі зробить можливим вчинення з боку відповідача та пов`язаних з ним осіб дій щодо подальшого переоформлення права власності на транспортні засоби, яке в свою чергу призведе до унеможливлення виконання рішення суду, тому вважаю за необхідне звернутися до суду із заявою про забезпечення позову.

Відповідно до частини першої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до пункту 4 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 6 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 № ETS № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Конституційний Суд України у пункті 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

У рішенні від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Арешт є крайнім заходом забезпечення позову та полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби обмеженні права користування майном або його вилученні у власника.

Судом встановлено, що між сторонами дійсно виник спір про право, щодо вищевказаного майна - автомобіля марки «КІА» модель SPORTGE, 2019 року випуску, НОМЕР_1 , VIN-номер НОМЕР_2 .

З урахуванням фактичних даних, наявних в матеріалах справи, вважаю, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку відчуження вказаного майна, на яке позивач просить накласти арешт, на користь третіх осіб, а також той факт, що набуття права власності іншими особами на спірне майно під час розгляду справи поставить позивача в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентами.

З огляду на вище встановлене, заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.149-150,153,157 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову, шляхом заборони на відчуження автомобіля марки «КІА» модель SPORTGE, 2019 року випуску, НОМЕР_1 , VIN-номер НОМЕР_2 , до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження», ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом. Строк пред`явлення ухвали до виконання в межах строків, визначених Законом України «Про виконавче провадження» для пред`явлення виконавчого документа.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Антоняк Т.М.