С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
__________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/6451/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

І. Вступна частина

20 вересня 2024 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Левіцької Н.О.

представника позивача адвоката Капалкіної І.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом громадянки України ОСОБА_1 до громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за аліментами на утримання дітей та пені за прострочення сплати аліментів.

ІІ. Описова частина

05 липня 2023 року громадянка України ОСОБА_1 через свого представника адвоката Капалкіну Ірину Олегівну звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_3 в якому просила суд:

-стягнути з громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь громадянки України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заборгованість по аліментам на утримання двох неповнолітніх дітей (ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ) за період з 11 січня 2020 року по 05 липня 2023 року, у розмірі 172 107 (сто сімдесят дві тисячі сто сім) доларів США 53 центи;

-стягнути з громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь громадянки України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пеню за прострочення сплати аліментів за період з 11 січня 2020 року по 05 липня 2023 року у розмірі 172 107 (сто сімдесят дві тисячі сто сім) доларів США 53 центи.

25 січня 2024 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва зазначений позов передано до Солом`янського районного суду міста Києва за підсудністю.

21 лютого 2024 року матеріали позовної заяви ОСОБА_1 надійшли до Солом`янського районного суду міста Києва за підсудністю.

23 лютого 2024 року автоматизованим розподілом судової справи між суддями головуючим у справі визначено суддю Коробенка С.В.

26 лютого 2024 року ухвалою Солом`янського районного суду було відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі №761/23862/23.

Відповідача було повідомлено про дати, час та місце судових засідань шляхом публікації на сайті «Судова влада України» оголошень про виклик особи (ОСОБА_3) зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме. Таким чином, Відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи в Солом`янському районному суді міста Києва.

Свої вимоги Позивачка мотивує наступним.

В період з 2011 року по 2014 рік ОСОБА_1 (Позивачка) та ОСОБА_3 (Відповідач), який на той час був гравцем Футбольного клубу «Динамо» Київ (ФК «Динамо» Київ), мали тривалі стосунки, від яких народилось двоє позашлюбних дітей:

1)ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 03.06.2016;

2) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 03.06.2016.

Діти з народження живуть з Позивачкою, Відповідач проживає окремо.

Позивачка зазначила, що Відповідач після укладення контракту з Футбольним Клубом «Вест Бромвіч Альбіон» та переїзду в Англію в 2014 року перестав в добровільному порядку сплачувати аліменти чи надавати будь-яку допомогу на двох дітей, оскільки завів нові позашлюбні стосунки з іншою жінкою.

Позивачу відомо, що ОСОБА_3 покинув не одну жінку з народженою від нього дитиною. Зокрема, з 2008 року до 2011 року ОСОБА_3, будучи гравцем Футбольного Клубу «Невшатель Ксамакс» (Neuchаtel Xamax FCS), мав позашлюбні стосунки з громадянкою Швейцарії ОСОБА_6 з АДРЕСА_2. Від цих стосунків з ОСОБА_3 в січні 2011 року у ОСОБА_6 народився син. ОСОБА_3 покинув ОСОБА_6 вагітною. 14.10.2014 швейцарським судом було ухвалено рішення, яким зобов`язало ОСОБА_3 виплатити ОСОБА_6 216000,00 швейцарських франків як суму аліментів за минулі періоди (роки). Однак, ОСОБА_3 не виконує цього рішення та не сплачує аліменти на дитину народжену ОСОБА_6 .

Позивачка вказує, що після переходу Відповідача до Футбольного Клубу «Сошо-Монбельяр (FC Sochaux-Montbеliard) в м. Сошо, Франція, ОСОБА_3 також завів позашлюбні стосунки з іншою жінкою у Франції, у якої також народилась позашлюбна дитина від ОСОБА_3 і якій останній також не сплачує аліменти за рішенням суду.

Також Позивачці відомо про дівчину, з якою ОСОБА_3 зустрічався поки грав в Туреччині в Спортивному Клубі «Ґьозтепе» і яку він, після дострокового розірвання контракту з турецьким клубом, покинув вагітною.

В 2016 році між Позивачкою та Відповідачем були проведені переговори щодо визнання Відповідачем двох дітей, народжених від нього Позивачкою, своїми та щодо розміру і порядку сплати аліментів на дітей.

Результатом цих переговорів стало укладення між Позивачкою та Відповідачем Договору про сплату аліментів на дітей, посвідченого 30.05.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скульською Т.А. за реєстровим №1261, 1262 (Договір).

Вказаний Договір, як стверджує Позивачка, є чинним, ніким не оспореним та не визнаний недійсним.

Пунктом 4.8. Договору встановлено обов`язок Відповідача сплачувати Позивачці аліменти на утримання дітей у розмірі 3500,00 (три тисячі п`ятсот) доларів США на кожну дитину щомісячно до досягнення кожною дитиною повноліття, тобто:

-для ОСОБА_4 до 25.08.2030;

-для ОСОБА_5 до 20.12.2032.

Таким чином, загальна сума, яку має сплачувати ОСОБА_3 щомісячно на обох дітей, становить 7000,00 (сім тисяч) доларів США.

Позивачка зазначає, що Відповідач неодноразово порушував умови Договору, а саме строки сплати аліментів та суми обов`язкових щомісячних платежів.

Крайній платіж по аліментам ОСОБА_3 зробив 16.11.2021 у розмірі 5000 (п`ять тисяч) євро 00 євроцентів, чим знову порушив умови Договору щодо розміру, валюти та строку платежу.

Після 16 листопада 2021 року Відповідач почав переховуватися від Позивачки в різних країнах і не сплачувати аліменти.

З січня 2022 року Відповідач, як стверджує Позивачка, різко припинив своє спілкування зі своїм адвокатом в Україні ОСОБА_7 .

Як потім Позивачу стало відомо від адвоката ОСОБА_7 , номер телефону, за яким вона спілкувалась з ОСОБА_3, перестав відповідати.

Позивачка не змінювала свій контактний телефон та номери своїх рахунків. Позивачка стверджує, що у Відповідача були та є всі можливості щоб зв`язатись з нею та вирішити питання щодо погашення заборгованості по аліментах та витратах на обох дітей.

В серпні 2022 року з засобів масової інформації Позивачці стало відомо, що Відповідач уклав річний контракт з клубом Al-Yarmouk Sporting Club (Держава Кувейт), однак погашення заборгованості по аліментах та поточні платежі по аліментах за Договором Відповідач так і не здійснив і не здійснює на час розгляду цієї справи.

Позивачка та її адвокат Капалкіна Ірина Олегівна неодноразово намагались в досудовому порядку врегулювати з Відповідачем спір щодо погашення боргу по аліментах та подальших аліментних платежів. Для цього пропонували залучити медіаторів, звертались за допомогою до різних посольств за місцем перебування Відповідача, до роботодавців Відповідача та в правоохоронні органи за місцем знаходження Відповідача. Однак це не допомогло у вирішенні спору, оскільки Відповідач не бажав проводити жодних переговорів.

Таким чином, з грудня 2021 року по дату звернення із позовом до суду та на час розгляду справи в суді Відповідач взагалі не здійснив жодного платежу по аліментах та не погасив заборгованість по попереднім недоплаченим сумам. Тобто, Відповідачем належним чином не виконується грошове зобов`язання. Ніякої матеріальної допомоги на утримання двох дітей з грудня 2021 року Відповідач не надавав і не надає по цей час. Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, сам не спілкується з дітьми взагалі, тобто не дбає про їх нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, не цікавиться їх життям, не відвідує їх.

Обоє дітей знаходяться на повному утриманні Позивачки. Весь час Позивачка намагається в міру своїх можливостей забезпечити дітям всі необхідні умови для проживання, виховання і розвитку, але власних сил та фінансів не вистачає.

Позивачка, як вона стверджує, прикладає всі зусилля для забезпечення потреб дітей, але в умовах, спочатку карантинних обмежень через COVID-19, а тепер в умовах воєнного стану, коли виникли проблеми з роботою і доходи Позивачки набагато знизились, це не дозволяє їй в тій мірі, яку вона вважає достатньою, повністю забезпечити та задовольнити потреби неповнолітніх сина та доньки на їх повноцінне харчування, купівлю необхідного дитячого одягу та взуття, ліків в разі хвороби, та на інші життєві потреби та розвиток дітей, в тому числі на розваги та спортивні секції. З кожним місяцем витрати на утримання дітей в силу вікових потреб збільшуються. Діти також потребують безпеки, оскільки проживають в країні, де ведеться війна, розв`язана Російською Федерацією.

Таким чином, Позивачка вважає, що Відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, так як ані Позивачка, ані будь-хто інший ніколи не перешкоджали Відповідачу в спілкуванні з дітьми.

На сьогодні адреса фактичного місця перебування (проживання) Відповідача Позивачці невідома, проте вона знає, що останні декілька років Відповідач частково проживав то в м. Дубаї (Об`єднані Арабські Емірати), де в нього є придбана і зареєстрована на нього нерухомість і транспортні засоби, то в м. Абуджа (Федеративна республіка Нігерія), де у нього проживають його батьки та офіційна дружина - ОСОБА_3 та двоє народжених від неї дітей.

До розірвання контракту з Al-Yarmouk Sporting Club Відповідач також частково проживав в Державі Кувейт.

Позивачка та її представник неодноразово робили спроби врегулювати спір з Відповідачем мирним шляхом. Однак Відповідач уникав будь-якого спілкування з Позивачкою та її представником.

Позивачка зазначила, що за період з 11.01.2020 по 05.07.2023 заборгованість ОСОБА_3 перед нею по сплаті аліментів становить 172107 (сто сімдесят дві тисячі сто сім) доларів США 53 центи.

На заборгованість зі сплати аліментів Позивачкою нарахована пеня за період з 11.01.2020 по 05.07.2023 в розмірі 708419 (сімсот вісім тисяч чотириста дев`ятнадцять) доларів США 71 цент, проте враховуючи положення ч.1 ст. 196 СК України сума пені, що підлягає стягненню з Відповідача, становить 172107,53 доларів США (дорівнює розміру заборгованості).

Таким чином, за розрахунком наданим Позивачкою, загальна сума заборгованості разом з пенею, що підлягає стягненню за період з 11.01.2020 по 05.07.2023, становить 344215 (триста сорок чотири тисячі двісті п`ятнадцять) доларів США 06 центів.

Оскільки Відповідач з 2014 року проживає за межами території України і його місце проживання не відоме, він про відкриття провадження у справі та призначення її до розгляду був повідомлений через відповідні оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України.

Таким чином, суд вважає, що повідомлення Відповідача про відкриття провадження у справі та призначення її розгляду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України є належним.

У встановлений судом строк Відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У судовому засіданні Позивачка та її представник підтримали вимоги позову з заявлених у ньому підстав.

ІІІ. Мотивувальна частина

Суд, заслухавши Позивачку та її представника, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Громадянин Федеративної республіки Нігерія ОСОБА_3, будучи гравцем Футбольного клубу «Динамо» Київ, перебував на законних підставах на території України в період з 2011 року по 2014 рік.

В цей період ОСОБА_3 завів позашлюбні стосунки з громадянкою України ОСОБА_1 , від яких народилось двоє дітей:

1)ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 03.06.2016р.;

2) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 03.06.2016р.

Діти народжені в Україні та мають громадянство України, проживають разом з Позивачкою. Відповідач проживає окремо від дітей та Позивачки.

30.05.2016 між Позивачкою та Відповідачем було укладено Договір про сплату аліментів на дітей, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скульською Т.А. за реєстровим №1261, 1262 (Договір).

Судом встановлено, що згідно з п.2.1. Договору ОСОБА_3 визнав своє батьківство щодо дітей, в результаті чого особисті дані батька (прізвище, ім`я, дата народження, тощо) були внесені у свідоцтва про народження кожної дитини у графу «Батько». Зазначене підтверджується Свідоцтвом про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_1 та Свідоцтвом про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_2 , що були видані Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 03.06.2016.

Пунктом 4.1. Договору встановлено обов`язок Відповідача, як батька дітей, сплачувати аліменти та додаткові витрати на утримання дітей.

Згідно з пунктом 4.8. Договору Відповідач зобов`язався сплачувати Позивачу аліменти на утримання дітей та додаткові витрати у розмірі 3500,00 (три тисячі п`ятсот) доларів США на кожну дитину щомісячно до досягнення кожною дитиною повноліття, тобто:

-для ОСОБА_4 - до 25.08.2030;

-для ОСОБА_5 - до 20.12.2032.

Таким чином, загальна сума, яку має сплачувати ОСОБА_3 щомісячно на обох дітей становить 7000,00 (сім тисяч) доларів США.

Пунктом 4.9. Договору визначено, що аліменти та додаткові витрати, вказані в пункті 4.8. цього Договору, батько сплачує щомісяця протягом 5 (п`яти) робочих днів з початку місяця.

Згідно з пунктом 4.10. Договору, суми, передбачені Договором, повинні бути сплачені батьком шляхом перерахування коштів на банківський рахунок матері.

Пунктом 5.2. Договору передбачено, що у разі невиконання, неналежного або несвоєчасного виконання батьком умов п.п. 4.8, 4.9 даного Договору та виникнення заборгованості з вини батька він зобов`язаний сплатити неустойку (пеню) в розмірі 70 (сімдесят) доларів США за кожен день прострочення зобов`язання, починаючи з першого дня прострочення. Сплата батьком неустойки не звільняє батька від виконання зобов`язань за даним Договором.

Відповідно до пункту 6.1. Договору, усі спори, що пов`язані із цим Договором, його укладенням або такі, що виникають в процесі виконання умов цього Договору, вирішуються шляхом переговорів між Сторонами.

Відповідно до пункту 6.2. Договору, якщо спір неможливо вирішити шляхом переговорів, Сторони добровільно погоджуються та визнають, що його вирішення має здійснюватися в судовому порядку за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору судам України й у відповідності до законодавства України.

Приписами ч. 1 ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Декларацією з прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959р., у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

За статтею 27 Конвенції про права дитини, схваленою Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20.11.1989 р. та ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XII, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини; батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Аналогічно стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» закріплює, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку; батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Права, обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини визначені також Законом України «Про охорону дитинства». Згідно з приписами частин першої, другої статті 12 цього Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини; на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини; батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці; виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

У силу ч. 1 ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль для того щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст.66 Закону України «Про міжнародне приватне право» права та обов`язки батьків і дітей, крім випадків, передбачених статтями 67, 67-1, 67-4 цього Закону, визначаються особистим законом дитини або правом, яке має тісний зв`язок із відповідними відносинами і якщо воно є більш сприятливим для дитини.

Відповідно до ст.67 Закону України «Про міжнародне приватне право» зобов`язання щодо утримання, що виникають із сімейних відносин, регулюються правом держави, у якій має місце проживання особа, яка має право на утримання. Сторони зобов`язання щодо утримання можуть обрати право, що застосовується до зобов`язання щодо утримання, відповідно до правил, визначених статтею 67-4 цього Закону.

Відповідно до ч.8 ст.7 Сімейного кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ч.2 ст.496 ЦПК України, іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.2 ст.141 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.1 ст.157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті.

Згідно з ч.2 ст.157 Сімейного кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно зі ст. ст. 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Згідно зі ст. 9 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 р., держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 189 Сімейного кодексу України, батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. У разі невиконання одним із батьків свого обов`язку за договором аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до ст. 26 Конституції України, іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про міжнародне приватне право» іноземці мають цивільну правоздатність в Україні нарівні з громадянами України.

Згідно з ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Судом встановлена дійсність та чинність Договору про сплату аліментів на дітей, посвідчений 30.05.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скульською Т.А. за реєстровим №1261, 1262.

Відповідно до ч.1 та ч.4 ст.194 Сімейного кодексу України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років.

Згідно із ч.3 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Відповідно до абзацу 1 ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

З пояснень Позивачки судом встановлено, що після переходу Відповідача до Футбольного Клубу «Вест Бромвіч Альбіон» та переїзду в Англію в 2014 році і по сьогоднішній час Відповідач участі у вихованні та догляді за дітьми не бере, ніколи не з`являвся в місці проживання дітей, розвитком, навчанням та здоров`ям дітей не цікавився, жодного разу не привітав дітей з днем народження та іншими святами, не допомагає і не підтримує дітей під час війни, яка була розв`язана Російською Федерацією проти України. Позивачка жодним чином не перешкоджала Відповідачу у зустрічах з дітьми і завжди просила Відповідача приділяти батьківську увагу дітям. З грудня 2021 року та на час розгляду справи в суді Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання та розвиток дітей. Крім того, Відповідачем не була погашена заборгованість по аліментам, що виникла з 2020 року.

Згідно з розрахунком заборгованості Відповідача за аліментами за період з 11.01.2020 по 05.07.2023, наведеним Позивачкою у позовній заяві, її розмір становить 172107 (сто сімдесят дві тисячі сто сім) доларів США 53 центи. Вказана заборгованість підтверджується банківськими виписками за періоди з 01.12.2019 по 20.05.2022 та з 01.12.2019 по 01.05.2023, що містяться в матеріалах справи.

На заборгованість зі сплати аліментів Позивачем нарахована пеня за період з 11.01.2020 по 05.07.2023 у розмірі 708 419 (сімсот вісім тисяч чотириста дев`ятнадцять) доларів США 71 цент.

При цьому, згідно з положеннями ч.1 ст. 196 СК України, розмір позовних вимог про стягнення з Відповідача пені, обмежується сумою заборгованості в 172107,53 доларів США.

Розрахунок пені, наведений в позовній заяві, є вірним та таким, що здійснений з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 03 квітня 2019 року за результатами розгляду справи № 333/6020/16-ц.

Таким чином, загальна сума заборгованості разом з пенею, що підлягає стягненню за період з 11.01.2020 по 05.07.2023 становить 344215 (триста сорок чотири тисячі двісті п`ятнадцять) доларів США 06 центів. Вимоги Позивачки є обгрунтованими, відповідають вимогами закону та положенням укладеного між сторонами Договору, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 141 ЦПК Україні судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.176 ЦПК України, у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.176 ЦПК України, у позовах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців, а відповідно до п.10 ч.1 ст.176 ЦПК України, у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою вимог.

При зверненні Позивачки до суду нею було сплачено судовий збір в розмірі 13420,00 грн.

Отже, згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України з Відповідача на користь Позивачки підлягає стягненню також судовий збір в сумі 13420 гривень 00 коп.

IV. Резолютивна частина

Керуючись вимогами ст.ст. 7, 141, 155, 157, 180, 181, 194-196 Сімейного кодексу України, ст. ст. 17, 66, 67 Закону України «Про міжнародне приватне право», ст. ст. 8, 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 1-23, 76-82, 89, 95, 137-141, 258-259, 263-265, 267, 280-282, 352-355, 496 ЦПК України, суд вирішив:

1.Позов ОСОБА_1 до громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за аліментами на утримання дітей та пені за прострочення сплати аліментів задовольнити.

Стягнути з громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_3 на користь громадянки України ОСОБА_1 заборгованість за аліментами на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за період з 11.01.2020 по 05.07.2023 в розмірі 172107 (сто сімдесят дві тисячі сто сім) доларів США 53 центи.

Стягнути з громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_3 на користь громадянки України ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів за період з 11.01.2020 по 05.07.2023 у розмірі 172107 (сто сімдесят дві тисячі сто сім) доларів США 53 центи.

2.Стягнути з громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_3 на користь громадянки України ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 13 420 гривень 00 коп.

3.Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

4.Позивач: ОСОБА_1 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач:ОСОБА_3 ( ОСОБА_3 ), громадянин Федеративної Республіки Нігерія , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3.

Суддя: