Провадження № 2/638/5523/24
10 жовтня 2024 року м. Харків
Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Латки І. П.,
за участю секретаря судового засідання Мяснянкіної Г.П.,
учасники справи:
відповідач ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_3 , до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
У серпні 2024 року ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_3 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в обґрунтування якого зазначила, що 13.03.2024 о 20 год. 17 хв. у м. Харків на вул. Двадцять Третього Серпня сталося ДТП за участю транспортного засобу RENAULT Logan з номерним знаком НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та транспортного засобу MERCEDES-BENZ GLE 350 з номерним знаком НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Власниці транспортного засобу MERCEDES-BENZ GLE 350 з номерним знаком НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , завдано матеріальних збитків. Водія ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент ДТП транспортний засіб відповідача був забезпечений в ПрАТ СК «ПЗУ УКРАЇНА» згідно з полісом №216706468. ПрАТ СК «ПЗУ УКРАЇНА» здійснило виплату страхового відшкодування позивачу у розмірі 157400,00 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода у розмірі 351122 грн. 21 коп. та франшиза у розмірі 2600 грн.
Ухвалою суду від 14 серпня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. Встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів від дня отримання копії ухвали про відкриття провадження на подання відзиву на позовну заяву.
У встановлений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим суд відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України розглядає справу на підставі наявних матеріалів.
Ухвалою суду від 23 вересня 2024 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 10 жовтня 2024 року о 10 год 15 хв, про що повідомлено сторін.
В судове засідання сторони не з`явилися, представник позивача надав заяву про розгляд справи за відсутністю сторони позивача, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Повідомив, що докази щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу будуть подані у строк, визначений ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про судове засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.
Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин.
Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 1 ст. 280 ЦПК України). У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
Враховуючи викладене, оскільки відповідач належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилася, відзиву на позовну заяву не подала, тому суд, зі згоди позивача, вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля MERCEDES-BENZ GLE 350, VIN НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_2 , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , виданим ТСЦ 2642 (а.с. 14).
13 березня 2024 року ОСОБА_1 стала учасником ДТП за наступних обставин: 13.03.2024 року, о 21:00 год., в м. Харків, вул. 23 Серпня, 26, водій ОСОБА_2 , керуючи тз. Рено Логан, днз. НОМЕР_1 , був недостатньо уважним, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з тз., Мерседес-Бенц, днз. НОМЕР_2 . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Вказані обставини не підлягають доказуванню відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, оскільки встановлені постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 травня 2024 року у справі № 638/7141/24, яка набрала законної сили 25 травня 2024 року.
Цією ж постановою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у порушенні п.п. 2.3Б, 12.1, 13.1 ПДР України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП (а.с. 15-16).
Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу RENAULT Logan, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована в ПАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА» згідно з чинним полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 216706468 (а.с. 20).
Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу, № 328/03-24, складеного 17 квітня 2024 року за замовленням ОСОБА_1 суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 (сертифікат № 55/2024 від 29.01.2024, дійсний до 09.01.2026), вартість відновлювального ремонту КТЗ MERCEDES-BENZ GLE 350, реєстраційний номер НОМЕР_2 , без урахування фізичного зносу вузлів і деталей на момент проведення дослідження становить 572070,29 грн. (а.с. 21-54).
Згідно з Актом виконаних робіт б/н від 26.03.2024 вартість робіт з проведення оцінки щодо визначення вартості матеріального збитку власнику становить 4500,00 грн. (а.с. 59).
Відповідно до Акту виконаних робіт № СМТ02400969 від 21.06.2024, за замовленням ОСОБА_1 ФОП ОСОБА_5 проведено ремонтні роботи з відновлення автомобіля MERCEDES-BENZ GLE 350, VIN НОМЕР_3 , загальною вартістю 185989,10 грн. (а.с. 55-56).
Крім того, згідно з Актом виконаних робіт № 1517 від 10.04.2024 ТОВ «АВТОМОБІЛЬНИЙ ДОМ «СОЛЛІ-ПЛЮС» за замовленням ОСОБА_1 виконав роботи з відновлювального ремонту автомобіля MERCEDES-BENZ GLE 350, VIN НОМЕР_3 , загальною вартістю 322533,11 грн. (а.с. 57-58).
Таким чином, загальний розмір витрат, які ОСОБА_1 для проведення відновлювального ремонту автомобіля складає 508522,21 грн (185989,10+322533,11=508522,21).
05 травня 2024 року на банківський рахунок ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк» зараховано грошові кошти у розмірі 157400,00 грн, коментар до платежу: «Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», страхове відшкодування без ПДВ, дог. ЕП,216706468 від 08-09-23, #0117092» (а.с. 60).
Згідно з ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно із статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.
Згідно з п. 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування (п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Таким чином, законом встановлено обмеження щодо відшкодування шкоди страховиком у разі перевищення розміру майнової шкоди розміром страхової суми.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини перша-четверта статті 12 ЦПК України).
У справі, що розглядається, відповідачем не спростовано, що здійснене його страховика ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» страхове відшкодування виплачено на інших умовах, ніж про це зазначає позивач у позовній заяві.
Таким чином, розмір майнової шкоди, заподіяної ОСОБА_2 , перевищує страхову суму, у зв`язку з чим законом передбачено законодавче обмеження для виплати страхового відшкодування ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» у розмірі, що перевищує 157400,00 грн. За таких обставин, ОСОБА_2 відповідно до ст. 1194 ЦК України зобов`язаний сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди (508522,21 грн) і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (157400,00 грн).
При цьому, суд враховує, що відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 22, ст. 1166 та ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір реальних збитків не може бути меншим реальної вартості робіт виконаних або таких, які особа, яка зазнала збитків, мусить виконати з метою відновлення пошкодженої речі, що відповідає загальному правилу відшкодування збитків в повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
У справі, що розглядається встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до Акту виконаних робіт № СМТ02400969 від 21.06.2024, складеного ФОП ОСОБА_5 , та Акту виконаних робіт № 1517 від 10.04.2024, складеного ТОВ «АВТОМОБІЛЬНИЙ ДОМ «СОЛЛІ-ПЛЮС», за власний рахунок провела ремонтні роботи, з метою відновлення належного їй автомобіля загальною вартістю 508522,21 грн.
За таких обставин, ОСОБА_6 зобов`язаний сплатити ОСОБА_1 різницю між фактичною сумою витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, пошкодженого в результаті ДТП (508522,21 грн), та виплаченим страховиком страховим відшкодуванням у розмірі (157400,00 грн), тобто грошові кошти у розмірі 351122,21 грн, а також франшизу у розмірі 2600,00 грн.
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Всупереч зазначеним вище вимогам ОСОБА_2 не спростовано розмір заподіяної ОСОБА_1 майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, не доведено відсутність вини та причинно-наслідкового зв`язку між порушенням відповідачем ПДР України та завданою позивачу шкодою, не надано доказів добровільного відшкодування заподіяної майнової шкоди.
Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Одним із способів захисту цивільних прав є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України).
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 майнової шкоди у розмірі 351122,21 грн та франшизи у розмірі 2600,00 грн.
Щодо відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.
Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
З наведеної правової позиції слідує, що сам факт пошкодження майна позивача внаслідок ДТП (належного йому автомобіля) вже є достатньою підставою для висновку про заподіяння йому моральної шкоди, позаяк пошкодження такого власного майна, на думку Верховного Суду, є обставиною, що безумовно свідчить про наявність негативного впливу на моральний стан позивача та спричинення душевних страждань.
В обґрунтування вимог про відшкодування моральної шкоди в позовній заяві позивач зазначив, що належний позивачеві автомобіль був основним засобом пересування для позивача та її родини. Тому, враховуючи обсяг заподіяної майну позивача шкоди, позивачеві вочевидь було завдано сильних душевних страждань, що безумовно негативно вплинуло на її моральний стан у зв`язку з перенесеним стресом, пов`язаним з пошкодженням майна.
При вирішенні питання про стягнення судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За подання цього позову підлягав сплаті судовий збір у розмірі 3687,22 грн, що складає 1% від ціни позову, оскільки позовна вимога про стягнення моральної шкоди, яка має вартісне визначення, є вимогою майнового характеру (постанова Верховного Суду від 07 лютого 2022 року у справі № 523/4124/21), як і позовна вимога про відшкодування майнової шкоди та стягнення франшизи.
З урахуванням викладеного, суд на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача судовий збір, який підлягав сплаті за подання цієї позовної заяви, а саме 3687,22 грн.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
До інших судових витрат, згідно з п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України належать судові витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем було залучено спеціаліста - суб`єкта оціночної діяльності, який склав звіт про оцінку вартості матеріального збитку. При цьому, зазначений звіт судом визнано належним та допустимим доказом та враховано при розгляді справи.
Згідно з Актом виконаних робіт, позивачем сплачено суб`єкту оціночної діяльності грошові кошти у розмірі 4500,00 грн.
За таких обставин, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача інші судові витрати, а саме витрати на залучення спеціаліста, у розмірі 4500,00 грн. Таким чином, загальний розмір судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, складає 8187,22 грн.
Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 77-81, 141, 223, 259, 263-265, 267-268, 280-282, 353, 354 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_3 , до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_2 , судовий збір у розмірі 3687,22 грн. та інші судові витрати у розмірі 4722,42 грн., а всього судові витрати у розмірі 8409,64 грн (вісім тисяч чотириста дев`ять гривень 64 копійки).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складено 18 жовтня 2024 року.

Суддя І.П. Латка