МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Номер провадження № 2з/521/118/24
УХВАЛА

26 вересня 2024 року м.Одеса

Малиновський районний суду м. Одеси у складі

судді - Маркарової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Вінжановської К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

позивач : ОСОБА_1

відповідачі : КП «СПЕЦІАЛІЗОВАНЕ ПІДПРИЄМСТВО КОМУНАЛЬНО-ПОБУТОВОГО ОБСЛУГОВУВАННЯ»

виконавчий комітет Одеської міської Ради

предмет позову : відшкодування шкоди

ВСТАНОВИВ :

30.05.2024 року після проведення судового засідання суду передано клопотання позивача про розгляд її клопотання про забезпечення позову (вх. 30799).

Так, аналогічне клопотання було подано позивачем до канцелярії суду 22.02.2024 року вх. 9322.

При цьому, в усіх судовий засіданнях брала участь представник позивача, яка відповідне клопотання жодного разу не підтримала.

Зі змісту заяви позивача від 30.05.2024 року вх. 30799 вбачається, що представник просить суд вирішити питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рахунки відповідачів в межах заявленої спірної суми стягнення.

Позивач стверджує, що невжиття судом заходів забезпечення позову може унеможливити ефективний захист оспорюваних прав позивача у разі задоволення її позову судом.

Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи заяви, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню, з наступних підстав :

Цивільне процесуальне законодавство надає суду право проводити процесуальні дії, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Вказані дії носять тимчасовий характер, не порушують принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін.

За частиною 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково, що узгоджується із ч.5 ст.153 ЦПК України .

Накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб є одними з видів забезпечення позову, який суд може обрати відповідно до п.1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Разом із тим, вид забезпечення позову має бути співмірним із заявленими позивачем вимогами.

За Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза не виконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач (особа, яка може набути статусу позивача) повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та одночасно надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

З матеріалів справи вбачається, що 1.02.2024 року ухвалою суду по справі відкрито провадження.

Предметом позову є відшкодування шкоди.

Докази вчинення відповідачами дій, спрямованих на ухилення від виконання судового рішення у разі задоволення позову позивача відсутні.

Так, докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову, позивачем суду не надані.

Керуючись Главою 10 Розділу І ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки визначені ст.ст. 352, 354 ЦПК України. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Одеського апеляційного суду.

Суддя Світлана МАРКАРОВА

Повний текст ухвали виготовлений 10.10.2024 року

26.09.24