КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2024 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.

судді Невідома Т.О., Соколова В.В.,

секретар Цуран С.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Шевченко Ольгою Юріївною, на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 червня 2024 року про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 у якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просила виділити позивачу та визнати за нею право власності на наступне майно:

земельну ділянку, кадастровий номер :01:048:0027, загальною площею 0,1200 га, вартістю 1 220 400,00 грн;

об`єкт незавершеного будівництва, який складається з житлового будинку, кадастровий номер :01:048:0028, загальною площею 300 кв.м, вартістю 4 370 936,00 грн;

земельну ділянку кадастровий номер :01:019:0026, загальною площею 0,0698 га, вартістю 100 000,00 грн;

виділити відповідачу та визнати за ним право власності:

трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 73,04 кв.м, вартістю 2 443 100,00 грн;

земельну ділянку, кадастровий номер :01:019:0026, загальною площею 0,8 га, вартістю 150 000,00 грн;

земельну ділянку, кадастровий номер :01:048:0027, загальною площею 0,1202 га, вартістю 1 220 400,00 грн;

будівельні матеріали та конструктивні елементи, використані при будівництві жилого будинку, на земельній ділянці, кадастровий номер :01:048:0027, загальною площею 100 кв. м, вартістю 1 927 836,00 грн (т. 1 а.с. 1-13, т. 2 а.с. 1-6).

У червні 2024 року ОСОБА_2 подано заяву про забезпечення позову, у якій просив:

вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку за кадастровим номером :01:048:0027, загальною площею 0,1202 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;

заборонити вчинення будь-яких будівельно-монтажних робіт на земельній ділянці за кадастровим номером :01:048:0027, загальною площею 0,1202 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 ,

встановлення/монтаж конструкцій, зняття ґрунтового покриву, газону, зелених насаджень, дій зі знесення, демонтажу, знищення, пошкодження майна розташованого на земельній ділянці за кадастровим номером :01:048:0027, загальною площею 0,1202 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Свої вимоги обґрунтовував тим, що ОСОБА_1 подала до суду позов, у якому, зокрема, заявлено вимогу про поділ земельної ділянки площею 0,1202 га, кадастровий номер :01:048:0027, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , набутої сторонами в період їхнього перебування у шлюбі. Посилався на те, що він не заперечує право власності позивача ОСОБА_1 на частку в розмірі на вказану земельну ділянку та погоджується з можливістю її поділу, шляхом припинення права власності ОСОБА_1 на частку зі сплатою ним позивачу грошової компенсації ринкової вартості цієї частки даної земельної ділянки.

Однак, наразі судом не здійснено поділ майна подружжя, не визначено часток колишнього подружжя щодо земельної ділянки за кадастровим номером :01:048:0027, загальною площею 0,1202 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , а також не виділено частки земельної ділянки в натурі.

Без будь-якого погодження з ним, у порушення ст. 369 ЦК України, ОСОБА_1 вчиняє дії щодо будівництва на території цієї земельної ділянки будинку, не отримавши його погодження, та без виділу належної їй частини земельної ділянки в натурі з метою заволодіння земельною ділянкою в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Дані дії позивача свідчать про свідоме самовільне заволодіння частиною земельної ділянки та вчинення дій, які направлені на забудову земельної ділянки задля унеможливлення її подальшого поділу в натурі між сторонами у справі. Таким чином, дії ОСОБА_1 є свідомим порушенням його прав як співвласника, який змушений буде вчиняти в подальшому дії щодо відновлення земельної ділянки та власних прав, а також у випадку поділу даної земельної ділянки шляхом припинення права власності ОСОБА_1 шляхом стягнення на її користь грошової компенсації, його майно буде пошкодженим, потребуватиме додаткових витрат для відновлення, які не будуть йому компенсовані.

Оскільки ОСОБА_1 самостійно ініціювала поділ даної земельної ділянки, не заявляючи при цьому вимог щодо виділення її частини в натурі, наразі здійснює дії щодо самовільного розпорядження всією земельною ділянкою, враховуючи той факт, що він не в змозі впливати на дії та наміри ОСОБА_1 щодо спільного нерухомого майна, вважає, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони вчинення будь-яких будівельно-монтажних робіт на спірній земельній ділянці, зняття ґрунтового покриву, газону, зелених насаджень, дій зі знесення, демонтажу, знищення, пошкодження майна розташованого на спірній земельній ділянці є адекватними обґрунтованими, співмірними та необхідними в даних правовідносинах та підтверджуються дійсними обставинами справи (т. 2 а.с. 27-33).

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 25.06.2024 заяву задоволено. Накладено арешт на земельну ділянку площею 0,1202 га, кадастровий номер :01:048:0027, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка на праві власності належить ОСОБА_1 . Заборонено вчинення будь-яких будівельно-монтажних робіт, встановлення/монтаж конструкцій, зняття ґрунтового покриву, газону, зелених насаджень, дій зі знесення, демонтажу, знищення, пошкодження майна, розташованого на земельній ділянці площею 0,1202 га, кадастровий номер :01:048:0027, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (т. 2 а.с. 40-42).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволенні заяви про забезпечення позову. Вказує, що будь-яких дій щодо розпорядження цим майном ОСОБА_1 не вчиняла і доказів протилежно суду відповідачем надано не було. Таким чином, суд першої інстанції безпідставно наклав арешт на земельну ділянку без обґрунтування того, яким чином невжиття таких заходів може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду про поділ спільного майна подружжя, зважаючи на те, що сторонами у справі не оспорюються обставини, що це майно є спільним майном подружжя.

Жодних доказів того, що ОСОБА_1 вчиняє будь-які дії пов`язані із пошкодження спірного майна суду надано не було, що дає підстави стверджувати про необґрунтованість вжиття заходів забезпечення позову щодо заборони позивачу вчиняти дії із знесення, демонтажу, знищення, пошкодження майна, розташованого на земельній ділянці, яке позивач ОСОБА_1 просить суд виділити саме відповідачу.

Окрім того, вжиті судом заходи забезпечення позову щодо заборони вчинення дій щодо встановлення/монтаж конструкцій, зняття ґрунтового покриву газону, зелених насаджень фактично забороняють позивачу доглядати за земельною ділянкою, при необхідності, встановлювати тимчасові будівлі та споруди без влаштування фундаментів для забезпечення комфортного її відпочинку із дитиною (т. 2 а.с. 43-48).

Відзиву від позивача не надходило.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 підтримали подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просили її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 заперечував проти поданої апеляційної скарги та просив її відхилити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до положень п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України одними із видів забезпечення позову є забороною вчиняти певні дії.

Згідно із ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також убезпечення від спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Із матеріалів справи вбачається, що спір у цій справі виник щодо поділу нерухомого майна, яке було придбано у період перебування сторін у шлюбі.

ОСОБА_2 , звернувся до суду із заявою про забезпечення позову з тих підстав, що ОСОБА_1 наразі вчиняються дії щодо будівництва на території спірної земельної ділянки, кадастровий номер :01:048:0027 будинку, не отримавши погодження з боку відповідача, що у подальшому може призвести до істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду.

Разом з тим, із матеріалів справи вбачається, що предметом спору є декілька земельних ділянок, при цьому, відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 саме на земельній ділянці, кадастровий номер :01:048:0027, загальною площею 0,1202 га, вчиняються будь-які будівельно-монтажні роботи, встановлення/монтаж конструкцій, зняття ґрунтового покриву газону, зелених насаджень, дій із знесення, демонтажу, знищення, пошкодження майна/земельної ділянки.

При тому, що із позовом до суду про поділ спільного майна подружжя звернулася саме ОСОБА_1 . Відповідач жодних вимог про поділ спільного майна не заявляв. Саме ОСОБА_1 заявила вимоги про поділ земельної ділянки, площею 0,1202 га, кадастровий номер :01:048:0027, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на яку зареєстроване за нею та самочинно побудованої будівлі загальною площею 100 кв.м., яка знаходиться на цій земельній ділянці, шляхом виділення та визнання права власності на цю земельну ділянку та будівельних матеріалів та конструктивних елементів використаних при будівництві за відповідачем.

З огляду на викладене, можна дійти висновку про те, що суд першої інстанції без достатнього обґрунтування, яким чином невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду про поділ спільного майна подружжя, задовольнив заяву ОСОБА_2 , зважаючи на те, що сторонами у справі не оспорюються обставини, що це майно є спільним майном подружжя.

Отже, наведені відповідачем обставини не свідчать про наявність реальної загрози настання обставин, які можуть унеможливити виконання майбутнього судового рішення, тобто, невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав відповідача.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Таким чином, апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу скасувати, та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Шевченко Ольгою Юріївною, задовольнити.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 червня 2024 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст виготовлено 15 листопада 2024 року.

Суддя-доповідач

Судді