Провадження № 2/638/6671/24
РІШЕННЯ

Іменем України

19 листопада 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Латки І. П.,

за участю секретаря судового засідання Мяснянкіної Г.П.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого зазначив, що 06 серпня 2005 року уклав шлюб з ОСОБА_3 . У період перебування у шлюбі у сторін народилося двоє дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Підставою для розірвання шлюбу позивач зазначає його особисту зрада перед дружиною і втрату почуття кохання. У зв`язку з цим шлюб з відповідачем фактично припинив своє існування, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме його інтересам.

ОСОБА_1 просив суд розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянкою України, зареєстрований 06 серпня 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції міста Харкова, актовий запис № 478.

Ухвалою суду від 17 жовтня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін про судове засідання, надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 , від імені якої діє представник ОСОБА_6 , зазначила, що після початку повномасштабного вторгнення ворога на територію України на початку 2022 року позивач із відповідачкою, турбуючись про безпеку дітей, прийняли спільно нелегке для всіх рішення евакуювати відповідачку та двох малолітніх дітей за межі України до Польщі. Із моменту виїзду відповідачки із дітьми позивач був постійно на зв`язку, спілкувався із дружиною і дітьми. Наприкінці серпня ситуація раптово змінилась і позивач заявив про бажання розлучитись, погрожуючи припинити спілкуватись із дітьми у випадку незгоди відповідачки. Відповідачка, категорично проти розлучення і всіляко намагається зберегти сім`ю і вірить, що спільні роки життя, любов і діти варті того, щоб всіма силами боротись за збереження родини. Діти сумують за батьком, а відповідачка досі сильно кохає чоловіка і просить суд надати час на примирення та можливість зберегти сім`ю.

У відповіді на відзив на позовну заяву ОСОБА_1 проти надання сторонам строку для примирення заперечував, оскільки вони з відповідачем втратили спільну мову, подальше спільне життя з відповідачем неможливе.

Ухвалою суду від 19 листопада 2024 року відмовлено відповідачу у задоволенні клопотання про надання сторонам строку для примирення.

В судовому засідання представник відповідача ОСОБА_6 зазначила, що відповідач з дітьми проживає за кордоном, має намір зберегти шлюб, позов про розірвання шлюбу став для неї несподіванкою.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, просив шлюб розірвати.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06 серпня 2005 року ОСОБА_1 та ОСОБА_7 у відділі реєстрації актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції міста Харкова зареєстрували шлюб, про що складено актовий запис № 478, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, серія НОМЕР_1 від 06 серпня 2005 року.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 14 січня 2014 року, та копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 25 квітня 2017 року відповідно.

Згідно ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки.

Частинами 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

З позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що фактичні шлюбно-сімейні відносини подружжя припинені, сторони припинили ведення спільного господарства, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Судом в ухвалі від 19 листопада 2024 року надано мотивовану оцінку доводам відповідача про надання строку для примирення, та відмовлено у задоволенні цього клопотання, оскільки це буде суперечити загальним засадам цивільного судочинства та порушуватиме розумність строків розгляду справ.

Суд наголошує, що право позивача на розірвання шлюбу є безумовним та може бути обмеженим виключно за наявності обставин, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України. Тому, враховуючи вік спільних дітей позивача та відповідача (7 та 10 років), право позивача на розірвання шлюбу не може бути обмежене ані судом, ані будь-якою фізичною чи юридичною особою.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Таким чином, розірвання шлюбу між сторонами не впливає на можливість позивача спілкуватися з дітьми, брати участь у їх вихованні, утриманні та розвитку.

Відповідно до частини 2 статті 104, частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, зокрема, за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що сторони сумісного господарства не ведуть, позивач на примирення не згоден, шлюбно-сімейні відносини припинені, суд вважає що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 та абз. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Понесені позивачем судові витрати у розмірі 1211,20 грн підтверджуються квитанцією № 3387-8786-8814-8606 від 08 жовтня 2024 року.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 13, 77-81, 141, 259, 263-265, 267-268, 273, 313-314, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянином України, та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянкою України, зареєстрований 06 серпня 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції міста Харкова, актовий запис № 478.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 , судовий збір у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 20 листопада 2024 року.

Суддя І.П. Латка