Справа № 462/7815/24
УХВАЛА

17 жовтня 2024 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Палюх Н.М., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Богомазової Ірини Олександрівни про забезпечення позову,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 09.10.2024 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у якому просить визнати недійсним договір дарування №433 від 01.05.2024, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,03 га, кадастровий номер :05:001:1145, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Окрім цього, 16.10.2024 представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Богомазовою Іриною Олександрівною подано заяву про забезпечення позову, у якій просить накласти арешт із забороною ОСОБА_3 та будь-яким іншим особам, що діють в її інтересах та/або за її дорученням, вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження відповідних об`єктів на майно: земельну ділянку з кадастровим номером :05:001:1145 площею 0,03 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060). В обґрунтування даної заяви покликається на те, що 24.04.2024 ОСОБА_1 подав позовну заяву до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів у розмірі 35000 доларів США за попереднім договором, укладеним для укладення в майбутньому договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,03 га, кадастровий номер :05:001:1145 та житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (справа №462/3537/24). Позивачу 16.04.2024 стало відомо про розміщення ОСОБА_4 оголошення про продаж даного будинку на сайті ОЛХ. 01.05.2024 ОСОБА_5 подарував будинок та земельну ділянку, на якій він розташований своїй дружині ОСОБА_3 , що підтверджує намір ОСОБА_2 від виконання у майбутньому рішення суду та свідчить про намагання останнього внести зміни у свій майновий стан та здатність виконання своїх можливих зобов`язань у майбутньому. У зв`язку з цим 09.10.2024 ним подано позовну заяву про визнання даного договору дарування недійсним. Враховуючи, що ОСОБА_3 є дружиною ОСОБА_2 , то є підставні побоювання, що під час розгляду справи про визнання даного договору дарування будинку і земельної ділянки недійсним, ОСОБА_3 відчужить дане нерухоме майно. На думку представника позивача, невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду, а тому просить заяву про забезпечення позову задовольнити.

Суд, вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заборона вчиняти певні дії, поряд з іншим, може бути пов`язана з необхідністю збереження об`єкта спору в існуючому стані та збереження його статусу, що має сприяти вирішенню спору та можливості виконання судового рішення.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9, у п.4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Як вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_3 на праві власності належать земельна ділянка з кадастровим номером :05:001:1145 площею 0,03 га, та житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060, на підставі договору дарування серія та номер 433, виданий 01.05.2024 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Петелькою І.В.

Вказана обставина стверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нерухомого майна.

Відповідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

З оглянутих судом доказів, що знаходяться в матеріалах справи, суд вбачає існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову про визнання договору дарування недійсним.

Крім того, слід зазначити, що частиною 1 ст.150 ЦПК України передбачається, що позов забезпечується, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 3, 4 постанови від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»(далі - Постанова № 9), згідно з пунктом 1 частини першої статті 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно з пунктом 43 рішення у справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 6 Постанови № 9 зазначено, що забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Суд зауважує, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову щодо накладення арешту на майно, співвідноситься з предметом позову, а отже існує конкретний зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, а тому вказаний захід забезпечення позову буде спроможній забезпечити фактичне виконання судового рішення, у разі задоволення позову.

Таким чином, суд погоджується з обґрунтованим припущенням представника позивача про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до створення додаткових труднощів у виконанні судового рішення, запобігти яким можливо шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :05:001:1145 площею 0,03 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060).

На підставі наведеного, керуючись ст. 149-154, 261, 352-354 ЦПК України,

постановив:

Заяву представника позивача про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :05:001:1145 площею 0,03 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060).

Визначити стягувачем за ухвалою фізичну особу: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Визначити боржником за ухвалою фізичну особу: ОСОБА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Копію ухвали направити учасникам справи для відома, а також у Залізничний відділ державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) для негайного виконання.

Оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 157 ЦПК України особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Строк пред`явлення до виконання відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» три роки.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи, відповідно до ст.158 ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду.

Суддя: