Провадження № 2/742/1095/24
Єдиний унікальний № 742/3550/24
14 листопада 2024 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
головуючої - судді Короткої А.О.,
при секретарі судового засідання Бурмаці Є.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру і способу стягнення аліментів, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила змінити спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області №742/796/16-ц від 14.04.2016, та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Свої позовні вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14.04.2016 було задоволено її позов та вирішено стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти в твердій грошовій сумі розміром 1200,00 грн на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 17.03.2016. При визначенні вказаного розміру аліментів суд керувався розміром заробітку, який на той період часу отримував відповідач.
На даний час дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні, але аліментів, які сплачує відповідач, не вистачає на задоволення базових потреб дитини. Давид закінчив третій клас, відвідує репетитора, а також навчається в Прилуцькій дитячій музичній школі.
Матеріальне становище ОСОБА_2 значно покращилося, на даний час він є військовослужбовцем та має стабільну заробітну плату, що є підставою для зміни способу їх присудження, тому позивачка і звернулася до суду з відповідним позовом.
У судове засідання позивачка не з`явилася, проте подала до суду заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі, в якій просила судове засідання провести без її участі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.п.39).
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та вчасно, а також не надав заперечень щодо суті позову і не повідомив про поважність причини неявки в судове засідання.
Зі згоди позивачки, суд на підставі наявних в справі доказів ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши всі матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
З копії свідоцтва про народження, серія НОМЕР_1 , вбачається, що від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.п.9).
Як вбачається з копії рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14.04.2016 у цивільній справі №742/796/16-ц (провадження №2/742/390/16), з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 були стягнуті аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі розміром 1200,00 грн, починаючи з 17.03.2016 року і до досягнення дитиною повноліття (а.п.14-15).
Відповідно до копії довідки №4314 від 09.11.2018 неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю - позивачкою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.п.8).
Згідно з копією довідки №151/01-30 від 10.06.2024 ОСОБА_3 переведений до четвертого класу Прилуцького ліцею №5 імені Віктора Андрійовича Затолокіна Прилуцької міської ради Чернігівської області (а.п.11).
Відповідно до копії довідки №1 від 11.06.2024 ОСОБА_3 проходить додаткову підготовку з англійської мови (а.п.12).
Згідно з копією довідки №47 від 10.06.2024 ОСОБА_3 навчається в КЗ спеціалізованої мистецької освіти Прилуцька дитяча музична школа імені Л.М.Ревуцького Прилуцької міської ради Чернігівської області (а.п.13).
Відповідно до ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно зі ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Частинами першою, другою статті 155 СК України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Статтями 8, 11 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Окрім того, ратифікувавши у 1991 році Конвенцію ООН про права дитини 1989 року, Україна прийняла на себе міжнародно-правові зобов`язання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно з якими вона повинна забезпечити добробут, охорону здоров`я, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя. Норми цієї Конвенції, відповідно до ст.9 Конституції України 1996 року, діють як складова національного законодавства України з 27.09.1991 року, тобто з часу її ратифікації Україною.
Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Стаття 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування у шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.
Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.
Аналогічні положення закріплені частиною першою ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з якою батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток.
За змістом ст.180 СК України обов`язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягай 18 років, покладається на батьків.
Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
За правилами ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як у бік погіршення, так і у бік покращення.
Згідно з правилами ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України.
Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлений розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років - з 1 січня 2024 року 3196,00 грн, тобто наразі відповідач сплачує аліменти в значно меншому розмірі, ніж гарантовано чинним законодавством.
Стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього сина у розмірі меншому за мінімальний гарантований розмір, встановлений ст.182 СК України, призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення, оскільки розмір аліментів, які сплачує відповідач на утримання сина на сьогоднішній день не задовольняє потреби дитини.
Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Верховний Суд України в постанові від 05.02.2014 в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Разом з тим, в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину, з метою захисту прав дитини, законодавчо були внесені зміни в бік збільшення, тому суд вважає, що така обставина входить до переліку інших підстав, з якими законодавець пов`язує можливість зміни розміру аліментів.
Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права суд зазначає, що позивачка має право на зміну способу стягнення аліментів, враховуючи розмір аліментів, які нині сплачує відповідач, а також наявність підстав для захисту прав дитини в частині приведення мінімального розміру аліментів на її утримання до законодавчо встановленого рівня.
Тож, враховуючи обставини справи та матеріальний стан як позивачки, так і відповідача, підстави позову та докази, надані на його обґрунтування, той факт, що частину, яку просить стягувати з відповідача позивачка, є законодавчо встановленою часткою на одну дитину, суд з врахуванням інтересів дитини вважає за необхідне позовні вимоги позивачки задовольнити у повному обсязі.
Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти необхідно стягувати з відповідача, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.
Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» за подання позовів про стягнення аліментів позивачі звільняються від сплати судового збору.
Згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі, то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір в сумі 1211,20 грн слід стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь держави.
На підставі ст.180-184, 192, 273 Сімейного кодексу України, керуючись ст.2, 12, 13, 76, 81, ч.2 ст.247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-283, 352, 354-355 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації та адреса проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ) про зміну розміру і способу стягнення аліментів задовольнити.
Змінити спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14 квітня 2016 року у справі №742/796/16-ц (провадження №2/742/390/16) з твердої грошової суми в розмірі 1200,00 грн щомісячно та стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду.
У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне заочне рішення складено та підписано 19.11.2024.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Суддя Анна КОРОТКА