РІШЕННЯ

Іменем України

12.11.2024 Справа №607/17995/24 Провадження №2/607/3647/2024

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючої судді Марциновської І.В.,

за участю: секретаря судового засідання Хавщ Я.А.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі за текстом АТ «Універсал Банк») звернулося до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що «Monobank» це мобільний банк, в межах якого клієнтам (фізичним особам) відкриваються поточні рахунки, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «Monobank». Після перевірки кредитної історії на платіжних картках «Monobank» за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проєкту «Monobank» є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Онбординг відбувається шляхом верифікації клієнта очно чи шляхом відеоверифікації дистанційно, ДІЯ-шерінгу на точці дистанційно або спрощеної процедури через УБКІ. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт.

Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.

Позивач зазначив, що 31.03.2020 ОСОБА_1 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 31.03.2020 (далі за текстом Договір). Своїм підписом у Анкеті-заяві відповідач підтвердила, що підписана нею Анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву, відповідач також підтвердила, що ознайомлена та отримала у мобільному додатку примірники зазначених документів та зобов`язалася виконувати умови Договору. Крім того, в Анкеті-заяві позичальник підтвердила, що усе листування щодо Договору просить здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали відповідно до умов Договору.

Позивач вказав, що виконав свої зобов`язання за Договором у повному обсязі, оскільки надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами у сумі 80000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок.

Однак відповідач всупереч чинному законодавству та умовам Договору належним чином покладені на неї зобов`язання не виконала, порушила умови Договору і має прострочену заборгованість, яка станом на 26.05.2024 складає 103799,08 грн, з яких: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 103799,08 грн.

За таких підстав позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 31.03.2020 станом на 26.05.2024 у сумі 103799,08 грн.

22.08.2024 відкрите провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначене судове засідання у справі на 18.09.2024 та наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи.

13.09.2024 засобами поштового зв`язку відповідач ОСОБА_1 подала відзив, в якому позов визнала частково, а саме не заперечувала проти задоволення позову в частині кредитного ліміту у сумі 80000 грн. Також відповідач зазначила, що наданий позивачем витяг з Умов та Правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів Monobank не відповідає дійсності, оскільки набрав чинності 27.11.2021, тоді як відповідач звернулася до банку 31.03.2020. На думку відповідача, надані позивачем документи, зокрема Витяг з Умов та правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів Monobank та Витяг з Тарифів з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору. Крім цього, в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які підтверджують суму наданого відповідачу кредитного ліміту та видачу кредитної картки.

18.09.2023 судове засідання відкладене на 10.10.2024.

20.09.2024 засобами поштового зв`язку на адресу суду надійшли додаткові пояснення позивача, у яких позивач додатково зазначив, що сторонами були погоджені усі істотні умови договору про надання банківських послуг, що підтверджується електронним цифровим підписом відповідача ОСОБА_1

30.09.2024 засобами поштового зв`язку позивач подав відповідь на відзив, у якій вказав, що помилково долучив до позовної заяви Витяг з Умов і Правил в редакції 2021 року. Зазначив, що у позовній заяві надане посилання на офіційний Інтернет ресурс, де у вільному доступі опубліковані Умови і Правила обслуговування в АТ «Універсал Банк», у тому числі і в редакції, чинній на час укладення спірного договору.

10.10.2024 судове засідання відкладене на 12.11.2024.

У судове засідання 12.11.2024 представник позивача ОСОБА_2 , належним чином повідомлений про дату, час та місце цього засідання, не з`явився. Одночасно з позовною заявою представник позивача подав клопотання, в якому просив здійснювати розгляд справи без його участі.

У судовому засіданні 12.11.2024 відповідач ОСОБА_1 позов визнала частково у розмірі кредитного ліміту у сумі 80000 грн. Додатково пояснила, що підписуючи анкету-заяву, вона не ознайомлювалась із умовами кредитного договору, а анкету-заяву підписала тому, що їй треба було активувати кредитну картку. Не заперечувала, що кредитні кошти у сумі 80000 грн отримані нею та станом на даний час позивачеві не повернуті. Разом з тим зауважила, що розмір заборгованості, яку просить стягнути з неї позивач, перевищує розмір встановленого кредитного ліміту. Зазначила, що частково сплачувала кошти, однак позивач зараховував їх на погашення відсотків за користування кредитом, хоча вона вже кредитні кошти не використовувала, оскільки витратила їх повністю. Відтак вважає, що нарахування відсотків є неправомірним. Зазначила, що перебуває у важкому матеріальному становищі, а тому не має можливості погасити заборгованість.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Частини 1, 2 ст. 509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 та від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19.

Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з виконанням кредитного договору, та регулюються главою 71 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі за текстом Закон), згідно зі ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону).

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями ст. 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Так, суд встановив, що 31.03.2020 ОСОБА_3 підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг (а.с. 7). Після реєстрації шлюбу ОСОБА_3 змінила прізвище та 04.12.2018 отримала паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_1 .

Положеннями Анкети-заяви визначено, що остання разом з Умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк», Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердила, що ознайомилася на сайті та отримала у мобільному додатку примірники вказаних документів, що складають договір, та зобов`язалася виконувати його умови (п. 2, 3 Анкети-заяви).

Також згідно з п. 3 Анкети-заяви відповідач беззастережно погодилася з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту та повідомляти її про це шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток.

Підписанням Анкети-заяви ОСОБА_4 засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання удосконаленого електронного підпису у мобільному додатку з метою засвідчення її дій згідно з договором. Визнала, що удосконалений електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтвердила, що всі наступні правочини можуть вчинятися нею або банком з використанням удосконаленого електронного підпису (п. 6 Анкети-заяви).

Крім того, як слідує з п. 10 Анкети-заяви, відповідач надала право та доручила банку здійснювати договірне списання коштів з усіх рахунків, відкритих в АТ «Універсал Банк» без додаткових розпоряджень для погашення будь-яких грошових зобов`язань перед банком, що випливають з умов договору або будь-якого іншого договору.

Статтею 11 Закону передбачено, що включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Отже, заповненням Анкети-заяви відповідач підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, які діяли станом на 31.03.2020, а також засвідчила, що вона повідомлена кредитодавцем у встановлений законом строк про всі умови договору, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства.

У підписаній Анкеті-заяві відповідач визнала, що удосконалений електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях.

З огляду на викладене на підставі укладеного сторонами електронного договору, який вважається укладеним у письмовій формі, у сторін цього договору відповідно до приписів статті 11 ЦК України виникли права та обов`язки, які випливають із кредитного договору.

Статтею 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду. Так у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.

Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20.

Отже, між сторонами була досягнута згода щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.

Суд відхиляє доводи відповідача про її неознайомлення з Умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк», оскільки, підписуючи Анкету-заяву, відповідач підтвердила, що ознайомилась з такими Умовами і правилами, отримала їх примірники у мобільному додатку, вони їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Докази на підтвердження своїх доводів відповідач суду не надала.

За таких підстав суд доходить висновку, що відповідно до вимог чинного законодавства між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_4 був укладений електронний кредитний договір в межах банківського проєкту «Мonobank».

При цьому суд зазначає, що долучений позивачем Паспорт споживчого кредиту (а.с. 23-25) не може бути належним доказом узгодження умов кредитного договору, оскільки містить інформацію про його чинність та актуальність станом на 01.01.2023, в той час як Анкета-заява до Договору про надання банківських послуг підписана відповідачем 31.03.2020.

Так само суд відхиляє долучений до позовної заяви Витяг з Умов і Правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг від 24.11.2021 (а.с. 8-20), оскільки такі Умови і Правила на момент підписання відповідачем Анкети-заяви не були чинними.

Так, ст. 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

При цьому відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Так, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на виконання умов Договору відповідачу був наданий кредит у сумі 80000 грн. При цьому унаслідок порушення відповідачем узятих на себе зобов`язань та з урахуванням розміру дозволеного овердрафту виникла прострочена заборгованість, яка станом на 26.05.2024 складає 103799,08 грн, з яких: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 103799,08 грн.

Доказами, які можуть підтверджувати наявність кредитної заборгованості боржника перед банком та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами.

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 16.09.2020 при розгляді цивільної справи № 200/5647/18.

З виписки по особовому рахунку за період з 31.03.2020 до 16.09.2024 (а.с. 70-75), а також з розрахунку заборгованості за кредитом (а.с. 6) вбачається, що позивач надав у користування відповідача кредитні кошти у сумі 80000 грн. Разом з тим відповідач неналежним чином виконувала свої зобов`язання за Договором, унаслідок чого з урахуванням розміру дозволеного овердрафту виникла прострочена заборгованість, яка станом на 26.05.2024 складає 103799,08 грн.

Щодо доводів відповідача суд зазначає таке.

Відповідно до Умов і Правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк», що опубліковані на офіційному сайті Банку за посиланням https://www.monobank.ua/terms у редакції, яка діяла станом на 31.03.2020, кредитний ліміт (зобов`язання Банку з кредитування) це розмір грошових коштів, зобов`язання з надання яких Клієнту бере на себе Банк з момент укладання Договору. До Кредитного ліміту відносяться в тому числі суми коштів, що можуть бути отримані Клієнтом за рахунок Кредитного ліміту з метою погашення заборгованості із сплати відсотків за користування Кредитним лімітом та штрафів за прострочені платежі згідно Тарифів.

З вказаної вище виписки по особовому рахунку відповідача вбачається, що згідно з укладеним сторонами договором від 31.03.2020 банк встановив позичальнику кредитний ліміт у сумі 80000 грн. Такі обставини визнавались та не заперечувались і відповідачем у судовому засіданні.

При цьому овердрафт - це кредитування банком розрахункового рахунку клієнта для оплати ним розрахункових документів при недостачі або відсутності на розрахунковому рахунку клієнта-позичальника коштів. В такому випадку банк списує кошти з рахунку клієнта в повному обсязі, тобто автоматично надає клієнту кредит на суму, що перевищує залишок коштів.

Суд встановив, що ОСОБА_1 06.10.2021 видана платіжна картка «Monobank», тип картки Чорна картка, строк дії до березня 2024 року. Указане підтверджується довідкою про наявність рахунку від 16.09.2024 (а.с. 69).

При цьому п. 3 Анкети-заяви визначено, що пільговий період користування кредитним лімітом становить 62 дні. У разі виходу із пільгового періоду на кредит буде нараховуватися відсоткова ставка 3,2% на місяць.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Указане спростовує доводи відповідача про відсутність обов`язку сплачувати позивачеві відсотки за користування кредитом. Доводи відповідача про те, що кредитні кошти вже витрачені відповідачем, а тому станом на даний час не використовуються, є хибними з огляду на зазначені вище положення закону, які визначають, що позичальник вважається таким, що користується кредитними коштами, до повернення кредиту. Відтак оскільки відповідач не заперечувала факт неповернення позивачеві кредитних коштів у сумі 80000 грн відповідач у межах строку дії договору, у даному випадку у межах строку дії кредитної картки зобов`язана була сплачувати позивачеві відсотки за користування кредитними коштами.

Разом з тим відповідач указаний обов`язок не виконувала, а відтак позивач згідно з п. 10 анкети-заяви без додаткових розпоряджень відповідача для погашення грошових зобов`язань перед банком списувати з рахунку відповідача кошти для погашення указаних відсотків. При цьому, зважаючи, що кошти на рахунку відповідача були відсутні, таке списання здійснювалось з урахуванням положень про овердрафт, тобто з перевищенням встановленого банку кредитного ліміту. Станом на 26.05.2024 розмір заборгованості відповідача, що перевищував кредитний ліміт, становив 23799,08 грн.

За таких підстав суд доходить висновку, що розмір заборгованості відповідача у сумі 103799,08 грн за тілом кредиту доведений позивачем належними та достатніми доказами та не спростований відповідачем.

При цьому за змістом ст. 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не вважається підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відтак суд встановив порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованості за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 31.03.2020 станом на 26.05.2024 у сумі 103799,08 грн.

За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 3028 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 1 від 26.06.2024 (а.с. 33). Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 4, 13, 76-81, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 31.03.2020 станом на 26.05.2024 у сумі 103799 (сто три тисячі сімсот дев`яносто дев`ять) гривень 08 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» судові витрати у виді судового збору у сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Акціонерне товариство «Універсал Банк», місцезнаходження: вул. Автозаводська, буд. 54/19, м. Київ; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 21133352.

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

СуддяІ. В. Марциновська

Повне судове рішення складене 18.11.2024.