ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер №953/2309/24
Номер провадження 22-ц/818/2334/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2024 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів Тичкової О.Ю., Яцини В.Б.,

за участю

секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 квітня 2024 року в складі судді Сілантьєва Е.Є. у справі № 953/2309/24 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Харківська міська рада, Управління державної казначейської служби України в м. Харкові Харківської області, інші особи ОСОБА_2 , Державна аудиторська служба України, Головне управління Національної поліції в Харківській області, Харківське районе управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області, Харківське районе управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області, Департамент реєстрації Харківської міської ради, відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Харківській області управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа Департамент з інспекції роботи Харківської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: Харківська міська рада (далі- ХМР), Управління державної казначейської служби України (далі- УДКСУ) в м. Харкові Харківської області, ОСОБА_2 , Державна аудиторська служба України, Головне управління Національної поліції в Харківській області, Харківське районе управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області, Харківське районе управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області, Департамент реєстрації Харківської міської ради, відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Харківській області управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа Департамент з інспекції роботи Харківської міської ради.

Заява мотивована тим, що нею було пред`явлено позови до Департаменту територіального контролю та земельних відносин ХМР (справа № 645/7847/20) до УДКСУ в м. Харкові Харківської області та Харківська міська рада (справа № 645/7847/20) третя сторона - Департамент з інспекційної роботи ХМР, третя сторона - Департамент з інспекційної роботи ХМР, по справах були ухвалені рішення, проте вони наразі не були виконані.

У жовтні 2023 року вона зверталась до Державної Аудиторської Служби України щодо проведення заходів фінансового контролю з питань дотримання вимог законодавства про цільове використання бюджетних коштів (коштів державного бюджету та місцевого бюджету) щодо Харківської міської ради та УДКСУ в м. Харкові Харківської області. У січні - лютому 2024 року вона зверталась до органів Національної Поліції України про вчинення кримінального правопорушення відносно неї начальником УДКСУ в м. Харкові Харківської області ОСОБА_3 ; з заявою про умисне доведення юридичної особи - Департаменту територіального контролю та земельних відносин ХМР до банкрутства.

Вважає, що наявні підстави для встановлення факту родинних зав`язків між керівником УДКСУ в м. Харкові Харківської області ОСОБА_3 та ліквідатором та підписантом Департаменту територіального контролю та земельних відносин ХМР ОСОБА_4 та ОСОБА_4 та колишнім головою НБУ ОСОБА_5 (до того займав посаду голови правління АБ), оскільки нею зафіксовано факти порушення чинного законодавства вищезазначеними суб`єктами господарювання. Керівник розпорядника бюджетних коштів в даному випадку може мати безпосередню зацікавленість в умисного законодавства, а саме: відмову від виконання рішення суду по справі 645/7847/20 шляхом умисного закриття рахунків боржника та відмови від відкриття виконавчого провадження по даній справ, умисного доведення до банкрутства Департаменту територіального контролю та земельних відносин ХМР, ліквідатором та членом комісії є ОСОБА_4 до моменту закриття рахунків даної юридичної особи - розпорядження бюджетними коштами здійснювалось УДКСУ в м. Харкові Харківської області керівником якого є ОСОБА_3 .

Також зазначала про порушення вимог чинного законодавства щодо цільового використання бюджетних коштів при якому питання трансферту грошових коштів із державного бюджету до місцевого бюджету вирішувалось за участі колишнього голови НБУ ОСОБА_5 . Подальше розпорядження надходивших трансфертів здійснювалось саме керівником УДКСУ в м. Харкові Харківської області ОСОБА_3 , що виключає можливість нецільового використання коштів місцевого бюджету Департаментом територіального контролю та земельних відносин ХМР та подальшу ліквідації даної юридичної особи за процедурою банкрутства.

Вказувала, що відповідно до вимог закону при ліквідації боржника за процедурою банкрутства правонаступником фінансових зобов`язань боржника не може бути Департамент з інспекційної роботи ХМР, який прийняв правонаступництво лише у межах подальшого виконання здійснення функцій контролю з питань паркування, замість Департаменту територіального контролю та земельних відносин ХМР.

Оскільки вона є стягувачем у виконавчих провадженнях, встановлення вказаних фактів вплине на виконання рішення суду.

Зазначені нею факти мають юридичне значення, для виконання рішення суду по справі 645/7847/20 та для притягнення винних осіб до відповідальності за порушення чинного законодавства України.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просила встановити факти, що мають юридичне значення, для виконання рішення суду та притягнення до відповідальності осіб, винних у порушеннях чинного законодавства України, а саме встановити факт родинних зв`язків або його відсутність між керівником УДКСУ в м. Харкові Харківської області ОСОБА_3 та ліквідатором та підписантом Департаменту територіального контролю та земельних відносин ХМР ОСОБА_4 , ОСОБА_4 та колишнім головою НБУ ОСОБА_5 ; встановити факти за якою процедурою та згідно яких розпоряджень було прийнято рішення про початок проведення процедури ліквідації та закінчення процедури ліквідації Департаменту територіального контролю та земельних відносин ХМР шляхом припинення реєстрації та встановити факт правонаступництва та яких саме зобов`язань стосується правонаступництво Департаменту з інспекційної роботи ХМР ліквідованого Департаменту територіального контролю та земельних відносин ХМР.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 квітня 2024 року у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту не підлягають розгляду в порядку окремого провадженні, оскільки вимогами чинного законодавства передбачено іншій порядок розгляду зазначених нею обставин справи , а саме в порядку оскарження дій органів виконавчої служби або звернення до правоохоронних органів щодо умисного невиконання судового рішення, а тому наявні підстави для відмови у відкриття провадження у справі.

06 травня 2024 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 на вказану ухвалу суду першої інстанції подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просила ухвалу суду скасувати та задовольнити її заяву.

Апеляційна скарга мотивована тим, що наразі спір про право відсутній, оскільки 03 травня 2024 року на зазначений нею банківський рахунок надійшли грошові кошти за результатами примусового виконання рішення суду по справі 645/7847/20 у сумі 1051 грн. Її право на отримання даної суми грошових коштів вже було вирішено, проте не вирішено саме питання встановлення фактів, які мають юридичне значення.

Саме виконання вказаного рішення суду підтверджує вину керівника УДКСУ в м. Харкові Харківської області ОСОБА_3 . Встановлення судом фактів, які мають юридичне значення необхідно для отримання доказів від незалежної сторони, оскільки в межах іншого судового провадження їй було відмовлено в отриманні цих доказів а тому вказане питання можливе вирішити лише в порядку окремого провадження.

Також, встановлення зазначених фактів необхідно їй для обґрунтування заяви про скоєння зазначеними особами кримінального правопорушення.

Про факти порушення чинного законодавства щодо цільового використання бюджетних коштів (коштів державного бюджету та коштів місцевих бюджетів) нею проінформовано Державну Аудиторську Службу України та здійснення позапланових заходів фінансового контролю з цього питання можливе після винесення окремої ухвали суду з цього питання , а при проведенні планових заходів здійснення фінансового контролю з цього питання надані нею дані будуть враховані.

Безпідставна відмова суду першої інстанції у відкритті провадження сприяє уникненню від відповідальності за скоєння злочину керівника УДКСУ в м. Харкові Харківської області ОСОБА_3 , а також осіб, винних у нецільовому використанні бюджетних коштів.

30 травня 2024 року через систему «Електронний суд» УДКСУ у м. Харкові подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просило судове рішення залишити без змін.

Відзив мотивований тим, що станом на 30 травня 2024 року відсутні будь - які рішення правоохоронних органів та кримінальні провадження щодо вчинення кримінальних правовопорушень начальником УДКСУ у м. Харкові, а також відсутні підстави щодо приведення заходів фінансового контролю з питань дотримання вимог законодавства про цільове використання бюджетних коштів стосовно УДКСУ у м. Харкові.

Посилання ОСОБА_1 про «умисне доведення» до банкрутства Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради є необгрунтованим, оскільки згідно інформації з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, вказана юридична особа був припинена шляхом реорганізації, а не ліквідована через банкрутство.

Повернення виконавчого документа у зв`язку з відсутністю відкритих рахунків в органі Казначейства, не свідчить про наявність кримінального правопорушення, про яке стверджує ОСОБА_1 . Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 лютого 2024 року, залишеною без змін Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2024 року, по справі № 645/7847/20 задоволено заяву УДКСУ у м. Харкові про заміну сторони боржника його правонаступником. 02 травня 2024 року виконавчий лист Фрунзенського районного суду м. Харкова по справі № 645/7847/20, виданий 13 червня 2023 року, було виконано та стягнуто із заміненого боржника 1 051,00 грн, що не заперечується апелянтом.

31 травня 2024 року Харківська міська рада подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила ухвалу суду залишити без змін.

Відзив мотивовано тим, що Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року у справі № 645/7847/20 постанову інспектора з паркування від 14 грудня 2020 року серії АБ №034189 про накладення адміністративного стягнення на позивача скасовано, провадження по справі закрито.

Додатковою постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 645/7847/20 стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради витрати зі сплати судового збору у розмірі 1051 грн.

На виконання зазначеного судового рішення Фрунзенським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист від 13 червня 2023 року.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 лютого 2024 року, залишеною без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2024 року у справі № 645/7847/20 замінено у виконавчому листі Фрунзенського районного суду м. Харкова, виданого 13 червня 2023 року у справі № 645/7847/20, боржника - Департамент територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради його правонаступником, Департаментом з інспекційної роботи Харківської міської ради.

18 квітня 2024 ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова виправлено описку, допущену у резолютивній частині ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 лютого 2024 року у справі № 645/7847/20 за заявою Управління Державної казначейської служби України у м. Харкові Харківської області про заміну сторони боржника його правонаступником, зазначивши у резолютивній частині вказаної ухвали наступні дані боржника, Департаменту з інспекційної роботи Харківської міської ради, а саме: , місцезнаходження Україна, 61003, Харківська область, м. Харків, Павлівський майдан, будинок 4.

02 травня 2024 року на виконання заяви стягувача від 04 серпня 2023 року № б/н, проведене безспірне списання коштів з рахунку Департаменту з інспекційної роботи Харківської міської ради у розмірі 1051,00 на корить ОСОБА_1 .

Зважаючи, що судові рішення виконано у повному обсязі, підстави для встановлення факту відсутні.

У судове засідання апеляційного суду сторони-учасники судового розгляду не з`явилися.

Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 27 червня 2024 року, надіслані апеляційним судом на адреси сторін-учасників:

ОСОБА_1 судова повістка в електронному вигляді про розгляд справи отримана 14 червня 2024 року (том 2, а.с. 62);

ХМР судова повістка в електронному вигляді про розгляд справи отримана 14 червня 2024 року (том 2, а.с. 52);

УДКСУ в м. Харкові Харківської області судова повістка в електронному вигляді про розгляд справи отримана 14 червня 2024 року (том 2, а.с. 53);

ОСОБА_2 судова повістка в електронному вигляді про розгляд справи отримана 14 червня 2024 року (том 2, а.с. 54);

ГУ Національної поліції в Харківській області судова повістка в електронному вигляді про розгляд справи отримана 14 червня 2024 року (том 2, а.с. 55);

Департаментом з інспекційної роботи ХМР судова повістка в електронному вигляді про розгляд справи отримана 14 червня 2024 року (том 2, а.с. 56);

Державною Аудиторською Службою України судова повістка в електронному вигляді про розгляд справи отримана 14 червня 2024 року (том 2, а.с. 57);

Харківським Районним Управлінням Поліції N1 ГУНП в Харківській області судова повістка в електронному вигляді про розгляд справи отримана 14 червня 2024 року (том 2, а.с. 58);

Харківським Районним Управління Поліції N3 ГУНП в Харківській області судова повістка в електронному вигляді про розгляд справи отримана 14 червня 2024 року (том 2, а.с. 59);

Департаментом реєстрації ХМР судова повістка в електронному вигляді про розгляд справи отримана 14 червня 2024 року (том 2, а.с. 60);

Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Харківській області управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції судова повістка в електронному вигляді про розгляд справи отримана 14 червня 2024 року (том 2, а.с. 61).

17 червня 2024 року від ОСОБА_1 на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без її участі (том 2, а.с. 63-65).

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність осіб, що не з`явилися, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт1 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає у повній мірі зазначеним вище вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Відповідно до положень статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною 7 статті 19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з частинами 1, 2 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Аналогічний правовий висновок зазначено у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2024 року у справі № 759/1894/23.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

Відповідно до частини 4 статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

-факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

-встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

-заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

-чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

Отже, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року судом встановленим законом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту родинних відносин між фізичними особами, є суд цивільної юрисдикції на підставі статті 19 ЦПК України та пункту 1 частини 1 статті 315 ЦПК України.

Слід зазначити, що неефективним є підхід до визначення юрисдикції спорів у судовому порядку про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в залежності від їх мети звернення та наявності у заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень, оскільки це не сприятиме належному способу захисту порушеного права заявника, бо призведе до необхідності звертатися в суди різних юрисдикцій з доказуванням одних і тих же обставин, подій та фактів при поданні кожної позовної заяви.

Зазначене узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 18 січня 2024 року у cправі № 560/17953/21.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно з частиною 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Як вбачається зі змісту заяви, ОСОБА_1 просить встановити факт наявності родинних зав`язків між ОСОБА_3 та ліквідатором та підписантом Департаменту територіального контролю та земельних відносин ХМР Шевченко Є.І., а також ОСОБА_4 та колишнім головою НБУ ОСОБА_5 , оскільки, на думку заявника, зазначена інформація буде слугувати доказом при розгляді її заяви про кримінальне правопорушення.

Між тим, заявником не надано доказів, що визначити ступінь спорідненості цих осіб не можливо у позасудовому порядку. Також, зазначені обставини можуть бути встановлені в ході кримінального провадження за наявності відповідних підстав.

Також, ОСОБА_1 було заявлено вимоги про встановлення факту, а саме - згідно з якими розпорядженнями було прийнято рішення про початок проведення процедури ліквідації та закінчення процедури ліквідації Департаменту територіального контролю та земельних відносин ХМР шляхом припинення реєстрації, встановлення факту правонаступництва та яких саме зобов`язань стосується правонаступництво Департаменту з інспекційної роботи ХМР ліквідованого Департаменту територіального контролю та земельних відносин ХМР.

Вказані обставини також не підлягають розгляду в порядку окремого провадження, оскільки фактично зводяться до отримання інформації про управлінську діяльність органів місцевого самоврядування, що також може бути вирішено у позасудовому порядку шляхом направлення відповідних запитів та звернень.

За таких обставин, на підставі ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду, як постановлена з додержанням норм процесуального права, залишенню без змін.

З урахуванням зазначеного висновки суду першої інстанції про відмову у викритті провадження за заявою ОСОБА_1 поданою нею в порядку окремого провадження, є обґрунтованими.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують та зводяться до незгоди з процесуальним рішенням суду.

Ухвала суду першої інстанції є законною, постановленою з дотриманням норм процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для вирішення питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції немає.

Керуючись ст. ст.149 - 150,367,374,375,381, 384,389 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 27 червня 2024 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.Ю. Тичкова

В.Б. Яцина