ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 року м.Суми

Справа №591/3408/23

Номер провадження 22-ц/816/931/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Рунова В. Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10 січня 2024 року у складі судді Ніколаєнко О.О., ухвалене в м. Суми, повний текст якого складено 15 січня 2024 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних збитків та трьох відсотків річних,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом.

Свої вимоги мотивувала тим, що зв`язку із необхідністю мати індивідуальний транспортний засіб, погодилась на пропозицію відповідача допомогти з придбанням автомобіля. 03 січня 2020 року вона приїхала з відповідачем до м. Львова з метою придбання автомобіля. За придбаний автомобіль «FORD FIESTA», 2011 року випуску ними було сплачено продавцю кошти в сумі 120 000 грн, з яких 20 000 грн. позивачка одразу передала відповідачу. Після отримання коштів за проданий автомобіль, продавець надала позивачці нотаріально посвідчену довіреність, якою надала право експлуатувати та розпоряджатись даним автомобілем шляхом укладення будь-яких угод.

Вказувала, що ОСОБА_1 оформив вказаний автомобіль на себе, адже діючи на підставі наданої на ім`я позивачки довіреності, оформити автомобіль на себе вона не могла. Відповідач завірив її, що автомобіль належить їй та вона може вільно ним користуватись, а після сплати нею коштів за автомобіль в розмірі 100 000 грн він переоформить автомобіль на неї.

30 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про витребування у неї автомобіля «Форд Фієста» 2011 року випуску, д.н.з НОМЕР_1 .

Оскільки більша частина коштів за вказаний автомобіль вже була нею сплачена ОСОБА_1 , то вона звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів, сплачених в рахунок придбання автомобілю - 98 770 грн.

Зазначала, що 31 травня 2021 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач визнав, що має повернути їй кошти в сумі 72766 грн, які він отримав як плату за автомобіль, однак кошти не повернув.

Оскільки між нею та відповідачем не існувало домовленості, що сплачені за автомобіль кошти є завдатком - то ці кошти є авансом.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 17 лютого 2023 року у справі №589/4265/20, яке набрало законної сили, витребувано у ОСОБА_3 та передано ОСОБА_1 належний йому автомобіль. Стягнуто з ОСОБА_1 на її користь кошти, сплачені в рахунок придбання автомобіля в сумі 72766 грн 00 коп.

31 березня 2023 року вказану суму коштів відповідач перерахував на користь позивачки.

Таким чином, оскільки відповідач визнав наявність перед нею боргу в сумі 72 766 грн шляхом подання відзиву на позовну заяву 31 травня 2021 року, а кошти повернув лише 31 березня 2023 року, вважала, що ці кошти знецінились внаслідок інфляції і вона має право на отримання компенсації у вигляді сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 процентів річних за період з 31 травня 2021 року до 31 березня 2023 року.

Посилаючись на вказані обставини, просить стягнути на її користь з відповідача інфляційні втрати в сумі 25 610,62 грн та три проценти річних за користування борговими коштами в сумі 4001 грн.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 10 січня 2024 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти у вигляді інфляційних втрат в сумі 25 610,62 грн та трьох відсотків річних за користування борговими коштами в сумі 4001 грн, за період з 31.05.2021 по 27.03.2023, а всього 29611,62 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1073,60 грн, сплачений при зверненні до суду.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та стягнути з неї на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 7000 грн.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що помилковим є висновок суду першої інстанції про те, що визнання ОСОБА_1 необхідність повернути ОСОБА_2 72 766 грн є грошовим зобов`язанням, оскільки грошові зобов`язання мають: строк повернення, сума грошових коштів, які підлягають поверненню; повернення готівкою чи шляхом перерахування на банківську картку чи банківський рахунок; повернення всієї суми одразу чи декількома платежами; штрафні санкції за неналежне виконання грошового зобов`язання.

Безпідставним є посилання суду на ст. 610 ЦК України про порушення зобов`язання шляхом його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, оскільки зобов`язання ОСОБА_1 у даному випадку відсутнє, він на себе ніяких зобов`язань не брав.

Вказував, що згідно рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 17 лютого 2023 року передана йому ОСОБА_2 грошова сума 72 766 грн є авансом, а не завдатком, який підлягає поверненню. Вказане рішення суду щодо повернення позивачці коштів ним виконано.

Від представника ОСОБА_2 ОСОБА_4 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну скарги залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 17 лютого 2023 року первісний позов ОСОБА_1 задоволено та витребувано у ОСОБА_2 та передано ОСОБА_1 належний йому автомобіль марки «FORD», модель «FIESTA», 2011 року випуску, колір білий, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_1 , два комплекти ключів від даного автомобіля та оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на даний автомобіль.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти, сплачені в рахунок придбання автомобіля (марки «FORD», модель «FIESTA», 2011 року випуску, колір білий, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_1 ) в сумі 72766 грн.

Вказаним рішенням встановлені обставини того, що між ОСОБА_1 , який є власником автомобіля «FORD», 2011 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 і ОСОБА_2 була усна домовленість, що ОСОБА_1 передає ОСОБА_2 вказаний автомобіль у тимчасове користування і якщо ОСОБА_2 в строк до 30 вересня 2020 року сплачує повну вартість автомобіля, то ОСОБА_1 переоформляє право власності на автомобіль на ОСОБА_2

10 січня 2020 року ОСОБА_1 було придбано автомобіль у місті Львів за ціною 122766 грн 00 коп.

Відповідно до розписки ОСОБА_2 від 21 травня 2020 року, у неї залишився борг зі сплати вартості автомобіля у розмірі 70000 грн 00 коп., тобто враховуючи вартість автомобіля за яку його було придбано - 122766 грн 00 коп., ОСОБА_2 було сплачено ОСОБА_1 кошти в сумі 52766 грн 00 коп. Крім того, в подальшому в рахунок погашення боргу ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 , було сплачено гроші в загальному розмірі 20000 грн 00 коп., а саме, 29 травня 2020 року 10000 грн 00 коп. та 30 червня 2020 року 10000 грн 00 коп.

Тобто, ОСОБА_2 в рахунок погашення боргу за придбання автомобіля сплачено ОСОБА_1 загальну суму 72766 грн 00 коп.

Встановлено, оскільки договору купівлі-продажу, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам законодавства між сторонами укладено не було, а вони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, то передана ОСОБА_2 грошова сума є авансом, який підлягає поверненню, а не завдатком.

ОСОБА_1 подано відзив на позовну заяву, в якому визнав зустрічний позов частково, зазначивши про сплачені ОСОБА_2 кошти за автомобіль в сумі 72 766,00 грн.

27 березня 2023 року ОСОБА_1 через АТ «Укрпошта» здійснено грошовий переказ ОСОБА_2 на суму 72 766,00 грн, який вона отримала 31 березня 2023 року (а.с. 13, 34).

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки між сторонами виникло грошове зобов`язання, то поширюється дія положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних та інфляційні втрати за період прострочення зобов`язання в сумі 72 766,00 грн з 31 травня 2021 року по 27 березня 2023 року.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання як правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, зокрема, сплатити гроші, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Цивільне зобов`язання передбачає наявність обов`язку боржника відносно кредитора, якому кореспондується право кредитора вимагати у боржника виконання відповідного обов`язку, і таке зобов`язання в силу частин другої та третьої статті 11 ЦК України може виникати на підставі договорів та інших правочинів, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інших юридичних фактів, безпосередньо з актів цивільного законодавства тощо.

Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Згідно з положеннями статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 910/12382/17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 918/631/19 зазначено, що аванс це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, із чиєї вини це відбулося.

Частиною другою статті 625 ЦК України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як убачається з матеріалів справи, 10 січня 2020 року ОСОБА_1 було придбано автомобіль марки «FORD», модель «FIESTA», 2011 року випуску, колір білий, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_1 .

Між сторонами існувала усна домовленість, що ОСОБА_1 передає ОСОБА_2 вказаний автомобіль у тимчасове користування і якщо ОСОБА_2 в строк до 30 вересня 2020 року сплатить повну вартість автомобіля, то ОСОБА_1 переоформляє право власності на автомобіль на ОСОБА_2

20 травня 2020 року ОСОБА_2 складено розписку про те, що у неї залишився борг зі сплати вартості автомобіля у розмірі 70000 грн 00 коп.. ОСОБА_2 було сплачено ОСОБА_1 кошти в сумі 52766 грн 00 коп. Крім того, в подальшому в рахунок погашення боргу ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 , було сплачено гроші в загальному розмірі 20000 грн 00 коп., а саме, 29 травня 2020 року 10000 грн 00 коп. та 30 червня 2020 року 10000 грн 00 коп.

Оскільки ОСОБА_2 не сплатила кошти за автомобіль у строк до 30 вересня 2020 року, то у листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до неї з позовом до суду про витребування автомобіль марки «FORD», модель «FIESTA», 2011 року випуску, колір білий, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_1 . У той же час, ОСОБА_2 звернулася до ОСОБА_1 про повернення коштів, сплачених нею у рахунок придбання вказаного автомобіля.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 17 лютого 2023 року, яке набрало законної сили 21 березня 2023 року, витребувано у ОСОБА_2 та передано ОСОБА_1 належний йому автомобіль марки «FORD», модель «FIESTA», 2011 року випуску, колір білий, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_1 , два комплекти ключів від даного автомобіля та оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на даний автомобіль. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти, сплачені в рахунок придбання автомобіля (марки «FORD», модель «FIESTA», 2011 року випуску, колір білий, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_1 ) в сумі 72766 грн.

27 березня 2023 року ОСОБА_1 через АТ «Укрпошта» здійснено грошовий переказ ОСОБА_2 на суму 72 766,00 грн.

Постановою старшого державного виконавця Шосткинського ВДВС у Шосткинському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Березюк О.Ф. від 20 квітня 2023 року відкрито виконавче провадження № 71613936 з примусового виконання виконавчого листа № 589/4265/20 про витребування у ОСОБА_2 та передання ОСОБА_1 автомобіль «FORD FIESTA», 2011 року випуску, колір білий, номерний знак НОМЕР_1 , два комплекти ключів від даного автомобіля та оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на даний автомобіль.

Таким чином судом встановлено, що у ОСОБА_1 не існувало грошового зобов`язання перед ОСОБА_2 до набрання законної сили 21 березня 2023 року рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 17 лютого 2023 року, тому дія ч. 2 ст. 625 ЦК України не поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку із поверненням авансу.

Колегія суддів зауважує, що саме у період з 22 березня 2023 року по 31 березня 2023 року у ОСОБА_1 виникло грошове зобов`язання перед позивачкою за невиконання рішення суду, на яке можливо нарахувати 3% річних та інфляційні збитки за ст. 625 ЦК України, але ОСОБА_2 з такими позовними вимогами до суду не зверталася.

За таких обставин, помилковим є висновок суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 трьох процентів річних за користування коштами та інфляційних втрат.

Отже, рішення суду на підставі пунктів 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 .

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1620 грн 40 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 374, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10 січня 2024 року скасувати та ухвалити нове.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних збитків та трьох відсотків річних.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1620 гривень 40 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

В. Ю. Рунов