Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.07.2024Справа №607/4354/24

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючого судді Братасюка В.М.

- за участі секретаря с/з Тинкалюк Є.І.

представника позивачки ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , його представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі у спрощеному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення з відповідача на її користь аліментів в твердій грошовій сумі на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 5000 гривень на кожну дитину, але менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з дати звернення з позовом до суду і до досягнення дітьми повноліття.

На обґрунтування посилається на ту обставину, що шлюб сторін спору розірвано й після розірвання шлюбу діти сторін залишилися проживати разом з позивачкою; остання несе витрати на їхнє утримання, натомість відповідач постійної матеріальної допомоги на утримання сина й доньки не надає, хоча працює й має стабільний дохід.

В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав та просить вимогу задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач та його представник вимогу визнали частково не заперечують проти стягнення грошей з відповідача на утримання дітей по 1500 гривень на кожну дитину, в задоволенні решти вимог просять відмовити за безпідставністю, про що подали мотивований відзив на позов

Заслухавши пояснення та дослідивши докази Судом встановлені наступні обставини.

18.09.2011 року між сторонами було укладено шлюб, від якого народилося двоє дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.04.2024 року у справі 607/3341/24, шлюбу сторін розірвано.

Після розірвання шлюбу, діти сторін спору та дитина позивачки від першого шлюбу, проживають з ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 , та перебувають на її утриманні. Остання зареєстрована ФОП та здійснює підприємницьку діяльність а сфері торгівлі.

Відповідач натомість проживає окремо від позивачки та дітей по АДРЕСА_2 , в будинку разом з власним батьком пенсіонером за віком. Відповідач має постійне місце роботи в ТОВ «Експерс Бетон», і як пояснив в судовому засіданні 04.07.2024 року, його середньомісячний дохід складає в середньому 15000 гривень.

ОСОБА_2 також підтвердив, що не надає на постійній основі матері дітей матеріальної допомоги для утримання доньки і сина, однак зауважив, що діти сторін періодично перебувають у нього.

Згідно частини 1 статті 1 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку.

Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років (частини 1 та 2 статті 7 Сімейного кодексу України).

Статтею 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Законодавцем у статті 155 Сімейного кодексу України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Так, згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 1 статті 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 8 Закону України Про охорону дитинства передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частини 1, 2 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідач не заперечує щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 1500 гривень щомісячно на кожну дитину.

Окрім того, суд бере до уваги, що відповідачє особою працездатного віку, має постійне місце роботи, будь-яких доказів, що за станом здоров`я чи матеріальним становищем він не може виконувати своїх обов`язків щодо утримання сина та доньки не здобуто.

Окремо суд наголошує, що сам факт проживання відповідача з батьком пенсіонером не може свідчити, що останній перебуває на матеріальному утриманні ОСОБА_2 .

Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, необхідність забезпечення прав малолітніх сина та доньки сторін справи на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, беручи до уваги матеріальний стан відповідача, часткове визнання ним позову, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивачки слід стягувати аліменти на утримання сина і доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень щомісячно на кожну дитину (що орієнтовно відповідає 1/3 частці його заробітку), але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

За вимогами ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі наведеного та керуючись статтями 4, 5, 89, 141, 264, 265, 268, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 гривень на кожну дитину, але менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з 26.02.2024 року, і до досягнення дітьми повноліття.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 1211 20 грн. судового збору в дохід держави .

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк