Справа № 369/8399/24
Провадження № 2-о/369/373/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2024 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Волчка А.Я.,

при секретарі Ведмеденко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, за участю заінтересованої особи Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області,

ВСТАНОВИВ:

Заявник, ОСОБА_1 , звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить суд: встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт родинних відносин між заявником правнуком ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) та його прадідом ОСОБА_2 . Встановити факт народження та проживання ОСОБА_2 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» до 24 серпня 1991 року.

ОСОБА_1 заяву обґрунтовує тим, що він є громадянином Республіки Білорусь, але за походженням є етнічним українцем.

ОСОБА_1 проживає на території України більше 10 років. 31 березня 2018 року уклав шлюб з громадянкою України ОСОБА_3 , який було зареєстровано Оболонським районним у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що в Книзі реєстрації актів про одруження було зроблено актовий запис №298 від 31 березня 2018 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданим 31 березня 2018 року.

В шлюбі між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 народилися 3 доньки, які є громадянками України: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 08 листопада 2018 року); ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 від 26 травня 2021 року); ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 від 21 квітня 2023 року).

У зв`язку з довгим проживанням на території України, етнічним українським походженням, наявністю багатодітної родини, відчуттям любові та приналежності до України, а також маючи родинні зв`язки із особами, які проживали на території України до 24 серпня 1991 року, ОСОБА_1 має бажання отримати громадянство України.

ОСОБА_1 стверджує, що він має українське етнічне походження - це належність особи або її предків до української нації та визнання нею України батьківщиною свого етнічного походження.

ОСОБА_1 також стверджує, що має українську національну ідентичність - стійке усвідомлення особою належності до української нації як самобутньої спільноти, об`єднаної назвою, символами, географічним та етносоціальним походженням, історичною пам`яттю, комплексом духовно-культурних цінностей, зокрема українською мовою і народними традиціями.

Заявник стверджує, що його прадід ОСОБА_8 проживав на території містечка Стольне Чернігівської губернії (нині - територія України).

Встановлення даного факту та їх родинних відносин необхідне заявнику для оформлення набуття ОСОБА_1 громадянства України за територіальним походженням.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 травня 2024 року відкрито провадження у справі.

Представником заявника подана заява про розгляд справи у його відсутність.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду справи був повідомлений належним чином.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Окреме провадження є видом непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України)

Cуд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 315 ЦПК України передбачено перелік категорій справ, які розглядає суд про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення.

Як роз`яснено в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п. 2 ст. 6 Закону України «Про громадянство України», громадянство України набувається: за територіальним походженням. Одна із підстав набуття громадянства за територіальним походженням - особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України" (ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство»).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України,- судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З аналізу наведених норм суд робить висновок, що обставини як родинних зв`язків, так і постійного проживання особи на вказаних територіях є фактами, що породжують юридичні наслідки, а тому вони можуть бути встановлені судом у порядку окремого провадження. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження (мова оригіналу Свидетельство о рождении) від 05 червня 1985 року серії НОМЕР_6 , батьком ОСОБА_1 (за документом - ОСОБА_1 ) є ОСОБА_9 (за документом ОСОБА_9 ), який за національністю білорус.

Згідно із Свідоцтвом про народження (мова оригіналу Свидетельство о рождении) від 17 листопада 1954 року серії НОМЕР_7 , батьком ОСОБА_9 (за документом ОСОБА_9 ), є ОСОБА_10 (за документом ОСОБА_10 ), який за національністю українець.

Згідно із Свідоцтвом про народження (мова оригіналу НОМЕР_8 , батьком ОСОБА_10 (за документом ОСОБА_10 ), є ОСОБА_2 .

Згідно з архівною довідкою №В-270 від 15 лютого 2024 року, в архівному фонді «Чернігівська духовна консисторія» у метричній книзі Преображенської церкви містечка Стольне Сосницького повіту Чернігівської губернії за 1887 рік є актовий запис про народження №39.

Народився ОСОБА_11 «так у документі»; дата народження ІНФОРМАЦІЯ_4 ; дата хрещення ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьки: селянин-власник Корнилий ОСОБА_12 «так у документі» та його дружина ОСОБА_13 «так у документі», обидва православного сповідання.

Також, Державним архівом Чернігівської області надав архівну довідку №В-271 від 26 лютого 2024 року, в якій зазначено, що в архівному фонді «Чернігівська духовна консисторія» у метричній книзі Андріївської церкви м-ка Стольне Сосницького повіту Чернігівської губернії за 1908 рік є актовий запис про укладання шлюбу №5, так, наречений селянин-власник ОСОБА_8 «так у документі», 20 років, православного сповідання, першим шлюбом; наречена селянка-власниця ОСОБА_14 «так у документі», 19 років, православного сповідання, першим шлюбом; дата вінчання ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Суд звертає увагу на різне написання імен та по батькові, в документах прадід заявника ОСОБА_2 , що і створює заявнику перешкоди в опаленні українського громадянства в загальному порядку.

Так, ім`я ОСОБА_15 походить від давньогрецького ?нЮс (anзr) - «чоловік», «людина», що в родовому відмінку звучало як ?ндсьт (andros). У різних мовах це ім`я має свої національні форми. Його усталеним російським відповідником є ім`я ОСОБА_11 ( ОСОБА_16 , ОСОБА_17 Дзятківська. Власні імена людей. Словник-довідник. 3-тє вид. за ред. ОСОБА_18 . -К.:Наукова думка, 2005, - стор. 20).

Корнилій походить через старослов`янську і грец. КпснЮлйпт від лат. Cornelius «Корнелій», «з роду Корнеліїв». У різних мовах це ім`я має свої національні форми. Його усталеним російським відповідником є ім`я ОСОБА_19 ( ОСОБА_16 , ОСОБА_20 . Власні імена людей. Словник-довідник. 3-тє вид. за ред. ОСОБА_18 . -К.:Наукова думка, 2005, - стор. 30-31). Чоловіче ім`я Корнілій має також інші форми: Корнелій, Корній, Корнил, Корнила та відповідно може утворювати різні форми по батькові.

З архівних довідок та зібраних документів суд зробив висновок, що дійсно ОСОБА_8 (за документами - ОСОБА_8 ) проживав на території містечка Стольне Чернігівської губернії (нині - територія України) та є батьком ОСОБА_10 і відповідно рідним прадідом заявника.

Містечко Стольне (нині село Стольне) відноситься до історичних Українських земель, відносилась до Гетьманської України, у 1648 році була створена Стольненська козацька сотня, яка входила до складу Чернігівського полку. Нині Стольне це село в Україні, у Менській міській громаді Корюківського району Чернігівської області. Населення становить 1406 осіб. Входить до Стольненського старостинського округу. Село розташоване на обох берегах річки Думниці - притоки Десни. Вказана інформація є загальновідомою і доступною.

Згідно із абз. 2 ст. 1 Закону України «Про громадянство України», громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках.

Статтею 6 Закону України «Про громадянство» визначено підстави набуття громадянства України. Громадянство України набувається, зокрема за територіальним походженням (п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону).

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство», особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

З аналізу наведеного вбачається, що однією з умов набуття громадянства України за територіальним походженням є факт народження або постійного проживання до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», самого заявника або близького родича.

З п. 29 Порядку провадження за заявами поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, дід чи баба якої постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами "а"-"в" пункту 24 цього Порядку, а також: а) документ, що підтверджує факт постійного проживання діда чи баби заявника на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту; б) документи, що засвідчують родинні стосунки заявника відповідно з дідом чи бабою, які постійно проживали на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту.

Згідно з п. 44 Порядку у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України.

Суд враховує, що документи, які наявні в Позивача не є документами, які засвідчують факт постійного проживання чи народження прадіда Заявника на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» до 24 серпня 1991 року, проте є документами, що доводять цей факт.

Отже, заявник позбавлений можливості довести факт, що його прадід є ОСОБА_8 (за документами - ОСОБА_8 ) і він дійсно проживав на території містечка Стольне Чернігівської губернії, тобто, на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» в інший спосіб, ніж зверненням до суду з відповідною заявою.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи надані суду стороною заявника докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 315 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт родинних відносин між заявником правнуком ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) та його прадідом ОСОБА_2 . Встановити факт народження та проживання ОСОБА_2 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» до 24 серпня 1991 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Андрій ВОЛЧКО