Справа № 351/1272/24
Номер провадження №2/351/619/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 жовтня 2024 року м.Снятин
Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого-судді Сегіна І.Р.
за участі секретаря - Григоращук В.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю " Коллект Центр " до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, -
Позовні вимоги мотивував тим, що 13.10.2021р. між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 102174896, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» надало відповідачу кредит в сумі 5000 грн., а відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти і комісію за користування кредитом.
ТОВ «МІЛОАН» взяті на себе зобов`язання виконало, надавши відповідачці кредит відповідно умов кредитного договору.
ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» 17.01.2022 року уклали договір факторингу № 17/01-2022-54, відповідно до умов якого право вимоги за договором споживчого кредиту від 13.10.2021 № 102174896 перейшло до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ».
ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» 10.03.2023 року уклали договір відступлення права вимоги № 10-03/2023/01, відповідно до умов якого право вимоги за договором споживчого кредиту перейшло до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР».
Зазначена сума заборгованості відповідачкою на даний час не погашена, що підтверджується розрахунком заборгованості.
В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Суд ухвалив розглянути справу без участі представника позивача.
Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи до суду не з`явилася, тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи відповідно до ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків.
ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 13.10.2021 року уклали договір споживчого кредиту № 102174896, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» надало відповідачці кредит в сумі 5000 грн, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти і комісію за користування кредитом.
ТОВ «МІЛОАН» взяті на себе зобов`язання виконало, надавши відповідачці кредит відповідно умов кредитного договору, що підтверджується платіжним дорученням від 13.10.2021 року № 33735094.
Згідно п.п. 1.1.,1.2.,1.3, 1.4., 1.5.1, 1.5.2 договору кредиту ТОВ надає клієнту фінансовий кредит в сумі 5000 грн. на 15 днів з 13.10.2021 по 28.10.2021. За користування кредитом клієнт сплачує комісію в розмірі 19% від суми кредиту одноразово, 2,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, 5% стандартна (базова) процентна ставка.
ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» 17.01.2022 року уклали договір факторингу № 17/01-2022-54, відповідно умов якого ТОВ «МІЛОАН» передало (відступає) ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором споживчого кредиту № 102174896 від 13.10.2021, де боржником є ОСОБА_1
ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» 10.03.2023 року уклали договір відступлення права вимоги № 10-03/2023/01, у відповідності до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» передало (відступає) ТОВ «Коллект центр» право вимоги до позичальників в тому числі за договором споживчого кредиту № 102174896 від 13.10.2021, де боржником є ОСОБА_1 .
У ст.512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, установлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі й на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1ст.516 ЦК).
Згідно зі ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
У ч.1 ст.1078 ЦК України закріплено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Враховуючи вищевказані договори відступлення прав вимоги суд вважає, що ТОВ «Коллект Центр» є належним позивачем щодо стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за договором про споживчий кредит № 102174896 від 13.10.2021 року.
Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» набуло право вимоги до відповідача по вказаному договору про споживчий кредит.
Відповідно до п.1.2, 1.3 договору кредит надається на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною, орієнтовний строк повернення кредиту 15 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 15 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів.
Пунктом 1.5.2 Договору визначено нарахування процентів за користування кредитом: 1875,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Згідно п. 1.6 Договору, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Згідно п. 1.7 Договору тип процентної ставки за цим договором фіксована.
Нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 15 день з моменту отримання кредиту, в сумі що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати. В разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 15 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом на дату сплати.
Водночас у заяві-анкеті (для отримання кредиту), який є додатком до кредитного договору, сторони погодили, що відповідач зобов`язується повернути кредит у розмірі 5000 грн., нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 15 день з моменту отримання кредиту.
Щодо розрахунку заборгованості наданого позивачем суд приходить до такого висновку.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Частинами 1-3 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.
При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 року (справа №444/9519/12) та від 31.10.2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
Отже з врахуванням викладеного, слід дійти висновку, що за вищевказаним договором № 3739125 від 31.05.2021 року проценти за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише протягом 15 днів, тобто строку, на який були надані кредитні кошти і, враховуючи визначену фіксовану процентну ставку за кредитом, нарахування процентів має проводитися на рівні фіксованої процентної ставки - 2,5%.
Позивач просив стягнути з ОСОБА_1 проценти за користування кредитними коштами як за період строків кредитування, так і після закінчення цих строків, а також з розмірів збільшених процентних ставок за кредитами. При цьому, позивач не заявив до відповідача вимоги про стягнення процентів, які передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, як міру відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання.
Суд не приймає інші умови про стороковість договорів та процентні ставки (за понадстрокове користування позикою або її частиною), оскільки договорами встановлена фіксована процентна ставка, умови договорів його сторонами не змінювалися, тому до правовідносин застосовуються положення частини 3 статті 1056-1 ЦК України щодо незмінності фіксованої процентної ставки і неможливості її зміни в односторонньому порядку.
Інший розмір процентів договорами не передбачений, тому позивач не мав підстав нараховувати більші розміри процентів, ніж передбачено договорами.
Позовних вимог про стягнення відсотків, нарахованих в порядкуст.625 ЦК України, позивач не заявляв, а суд не має права виходити за межі предмету та підстав позову.
Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що позичальник ОСОБА_1 взяті не себе зобов`язання не виконала, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму позики) та нараховані проценти за користування позикою (згідно умов договору 15 днів з моменту отримання кредиту) не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість за договором про споживчий кредит № 102174896 від 13.10.2021року.
З урахуванням наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, та, враховуючи факт невиконання ОСОБА_1 умов договору про споживчий кредит, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково та стягнути з відповідача на користь ТзОВ «Колект-Центр» заборгованість за договором про споживчий кредит № 102174896 від 13.10.2021 року в розмірі 7825 (сім тисяч вісімсот двадцять п`ять) гривень, з яких: 5000 (п`ять тисяч) гривень заборгованість за тілом кредиту, 1875 (одна тисяча вісімсот сімдесять п`ять) грн. відсотки (5000*2,5%*15 днів) та 950 грн. комісії.
У ст. 265 ЦПК України закріплено, що у рішенні суду зазначаються розподіл судових витрат.
Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Позивач у позовній заяві просить стягнути з ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 9000 грн., на підтвердження чого суду надано заявку на надання юридичної допомоги № 658 від 07.06.2024 року укладений між ТОВ «Коллект Центр» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс».
Зі заявки на надання юридичної допомоги та витягу з акта №1 про надання юридичної допомоги від 10.06.2024 року вбачається, що правова допомога надана на загальну суму 9 000 грн., з яких - надання усної консультації з вивчення документів- 2 год/1500 грн.; складання позовної заяви про стягнення боргу- 2 год/3000 грн.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 142 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно зі ч.ч.1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Так, Верховний Суд у справах №905/1795/18 та №922/2685/19 неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 року в справі №922/1964/21 також дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У додатковій постанові Верховного Суду від 08.09.2021 року в справі №206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
Таким чином враховуючи предмет та складність справи, час, необхідний для вчинення дій і надання послуг, зазначених в акті №1 про надання юридичної допомоги від 10.06.2024 року на підставі договору про надання правової допомоги №658 від 07.06.2024 року, а також засад пропорційності, розумності, справедливості та співмірності, суд приходить до висновку про стягнення на користь ТОВ «Коллект Центр» з ОСОБА_1 2178 грн. (9000*24,2%) судових витрат на професійну правничу допомогу.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12,81,141, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, -
Позовну заяву задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором про споживчий кредит № 102174896 від 13.10.2021 року в розмірі 7825 (сім тисяч вісімсот двадцять п`ять) гривень, з яких: 5000 (п`ять тисяч) гривень заборгованість за тілом кредиту, 1875 (одна тисяча вісімсот сімдесять п`ять) грн. відсотки та 950 грн. комісії..
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судовий збір у розмірі 732,70 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» витрати на правову допомогу в розмірі 2178 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Головуючий: Ігор СЕГІН