Провадження №2/369/7654/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2024 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Скрипник О.Г., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Білецького Богдана Михайловича про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

11 листопада 2024 року через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій він просить вжити заходів забезпечення позову шляхом: заборони на відчуження об`єктів наступного нерухомого майна:

1.земельної ділянки, площа 2 га, кадастровий номер: :04:003:0137, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 120;

2.земельної ділянки, площа 2 га, кадастровий номер: :04:003:0146, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 120;

3.земельної ділянки, площа 2 га, кадастровий номер: :04:003:0149, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 120;

4.земельної ділянки, площа 2 га, кадастровий номер: :04:003:0148, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 120;

5.земельної ділянки, площа 2 га, кадастровий номер: :04:003:0147, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 120;

6.земельної ділянки, площа 0,0988 га, кадастровий номер: :00:003:1434, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 220;

7.земельної ділянки для будівництва та обслуговування ринкової інфраструктури, площа 0,5392 га, кадастровий номер: :03:004:6041, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 24;

8.земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури, площа 0,1600 га, кадастровий номер: :03:004:6040, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 24;

9.земельної ділянки, для будівництва та обслуговування ринкової інфраструктури, площа 0,3000 га, кадастровий номер: :03:004:6039, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 24;

10. земельної ділянки, для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури, площа 0,0992 га, кадастровий номер: :03:004:6032, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 24;

11.земельної ділянки, для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури, для будівництва та обслуговування торгівельно-офісного та автозаправного комплексу (землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення) площа 0,0992 га, кадастровий номер: :03:004:6031, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 24;

12. земельної ділянки, земля промисловості, площа 4,685 га, кадастровий номер: :03:004:0066, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 227;

13. об`єкту нерухомого майна: Придорожній комплекс сервісного обслуговування автомобілів, об`єкт житлової нерухомості: загальна площа 785,5 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224;

14. об`єкту житлової нерухомості - житловий будинок, загальна площа 209,7 кв. м., житлова площа 76,2 кв. м, який розташований за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 220;

15. об`єкту нерухомого майна: Спеціалізований магазин та будівлі з адміністративними та підсобно-побутовими приміщеннями, загальна площа 1918,7 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 24.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме майно:

№

п/п Марка Номер кузова (шасі) Рік випуску

1 HUMBAUR МТК35 WHDA3042BF0736138 2015

2 ИЖ-2715 188890 1977

3 ЗАЗ-968А 968А568446 1977

4 LADA VESTA CROSS Y9СFК330М1384650 2021

5 ГАЗ-2402 0302223 1975

6 РАФ-2203 461 1976

7 ЕРА3762В 200230 1989

8 ГАЗ-5312 0985184 1986

9 ЗИС 585 354213 1952

10 ЗАЗ-1102 ХТЕ110210М0088892 1991

11 КАВЗ-685 0924164 1986

12 ЛАЗ-699Р 0924164 1993

13 ПАЗ-672М 1978

14 ЛАЗ 695Н 97149 1985

15 ВАЗ-21053 ХТ А210530Н0826115 1986

16 ИЖ ПЛАНЕТА 2 И124674 1969

17 ГАЗ-69

18 зид восход зм Р5339 1987

19 ЗАЗ-966 045247 1969

20 ЛУАЗ-969М XTD969M00K0135383 1989

21 ГАЗ-2410 1173551 1987

22 СКИФ М1 18919 1982

23 ГАЗ-51 731727 1954

24 МЗМФ-408 129612 1967

25 ММВЗ МИНСК1 А8840 1956

26 ЛИАЗ 677 181853 1991

27 IKARUS 260 10350 1986

28 АЗЛК-2140 1851609 1986

29 M3MA-403 46298 1964

30 МЗМА-401 50040 1951

31 ГАЗ-3102 512 1982

32 АЗЛК-2140 661714 1980

33 ИМЗ УРАЛ М 17184 1960

34 ММВЗ МИНСК 31121 071982 1987

35 ИЖ-2125 7339 1975

36 ЗАЗ-968М 759749 1984

37 ЗАЗ-966 222618 1971

38 JAVA-350 TLJ6380LT543746 1990

39 ТМЗ-5402 МУРАВЕЙ В95730 1990

40 АЗЛК-426М 029793 1974

41 ВАЗ-2101 ВА78 1973

42 ГАЗ-21 0032996 1959

43 ТА НО АО Y89A02515FAB75018 2015

44 ИЖ ПЛАНЕТА 0543 1979

45 ГАЗ-20 0

46 ГАЗ-24

Розглянувши заяву про забезпечення позову відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що в її задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.

На підставі ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

У відповідності до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захід, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із п.п. 3, 4, 7 ч.1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до пунктів 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді про забезпечення позову» позови майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому, при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, наявне у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

У відповідності до ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

З огляду на наведене положення законодавства, з метою забезпечення принципу процесуальної економії судочинства, суд визнав за можливе розглянути заяву про забезпечення позову у даному судовому засіданні, без участі позивача та її представника.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1 -1 ) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS №005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (стаття 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини ).

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому ЄСПЛ у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» ЄСПЛ зазначив, що поняття ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні ЄСПЛ, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) ЄСПЛ вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, держава Україна несе обов`язок перед заінтересованими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004, в якому зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у пункті 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

ЄСПЛ у рішенні від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи, що надана представником позивача Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно датована 2022 роком, суд позбавлений можливості дійти висновку, що майно, на яке позивач просить накласти арешт та заборонити його відчуження станом на день подачі заяви про забезпечення позову 11.11.2024 року сторонами не відчужене та не перебуває у власності третіх осіб, а отже не порушить можливих прав третіх осіб на вказане майно. Таким чином, суд позбавлений можливості вирішувати питання про арешт майна, адже актуальних відомостей про право власності на це майно до матеріалів заяви про забезпечення позову позивачем не надано.

Слід зазначити, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки інтереси позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, оскільки арешт може бути накладено виключно на майно відповідача.

Суд дійшов висновку, що позивачем не наведено жодних доводів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, а також не доведено, що невжиття обраних ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153, 258-261 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Білецького Богдана Михайловича про забезпечення позову - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О. Г. Скрипник