Справа № 2/593/321/2024
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2024 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої - судді Данилів О.М.

при секретарі Соколовській Н.Я.

за участі в режимі відеоконференції адвоката Фільварочної О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бережани Тернопільської області цивільну справу за позовом, поданим представником позивачки адвокатом Фільварочною Ольгою Борисівною в інтересах ОСОБА_1 до Бережанського відділу державної виконавчої служби Тернопільського району Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з майна,-

ВСТАНОВИВ :

16 вересня 2024 року адвокат Фільварочна Ольга Борисівна в інтересах позивачки ОСОБА_1 звернулася в Бережанський районний суд із позовом до Бережанського відділу державної виконавчої служби Тернопільського району Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з майна.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що позивачка ОСОБА_1 , будучи за законом єдиним спадкоємцем майна свого чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: 1/5 частки квартири АДРЕСА_1 , звернулася в нотаріальну контору для прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено у зв`язку з тим, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься запис № 1781204 про арешт усього майна, який зареєстрований 18 березня 2005року. І хоч підставою вказаного обтяження є постанова ДВС Бережанського РУЮ про арешт майна боржника серії АА 699092 від 17 березня 2005року, реєстратор: Бережанська державна нотаріальна контора, однак на даний час жодних виконавчих проваджень щодо вказаної особи, як боржника, немає та будь-які виконавчі документи та рішення, які б були на виконанні стосовно померлого ОСОБА_2 , відсутні. Зазначає, що органи Державної виконавчої служби відмовили позивачці у скасуванні вказаного арешту в зв`язку із відсутністю інформації щодо нього. З огляду на викладене, просила заявлені нею позовні вимоги задоволити та винести рішення, яким скасувати даний арешт.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, її представник адвокат Фільварочна Ольга Борисівна, беручи участь в судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції, позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити, дала суду пояснення аналогічні поданому суду позову.

Представник відповідача Бережанського відділу державної виконавчої служби Тернопільського району Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явився, надіслав суду відзив на позов та клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши усні пояснення представника позивачки та взявши до уваги позицію сторони відповідача, викладену у відзиві на позов та оцінивши наявні у справі докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги, подані адвокатом Фільварочною Ольгою Борисівною в інтересах ОСОБА_1 , слід задоволити, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення.

Згідно з вимогами ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом.

Як вбачається з вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У силу вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

У силу вимог ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У силу вимог ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Положеннями ст. 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Відповідно до вимог ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Судом встановлено, що чоловік позивачки ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті відкрилась спадщина на 1/5 частку квартири АДРЕСА_1 . І хоч спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 є його дружина - ОСОБА_1 , бо інші спадкоємці від прийняття спадщини відмовились, а позивачка, бажаючи реалізувати свої спадкові права, звернулась до Бережанської державної нотаріальної контори, однак постановою № 67/02-31 державного нотаріуса Бережанської державної нотаріальної контори Статкевич О.І. від 27.02.2024року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/5 частку квартири АДРЕСА_1 було відмовлено. Підставою відмови згідно із вищевказаною постановою є наявність у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису № 1781204 про арешт усього майна, який зареєстрований 18 березня 2005року. Підстава обтяження - постанова ДВС Бережанського РУЮ про арешт майна боржника АА 699092 від 17 березня 2005року, реєстратор: Бережанська державна нотаріальна контора.

Вищевказані факти підтверджуються долученими до матеріалів справи та оглянутими в судовому засіданні документами, а саме: свідоцтвом про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 , що було видане 19 вересня 2008року відділом реєстрації актів цивільного стану Бережанського районного управління юстиції Тернопільської області; свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , видане 16 жовтня 1982 року Жуківською сільською радою, яке свідчить про те, що позивачка є дружиною спадкодавця, а тому є спадкоємцем його майна за законом першої черги та постановою державного нотаріуса Бережанської державної нотаріальної контори Статкевич О.І. № 67/02-31 від 27 лютого 2024року про відмову у вчиненні нотаріальних дій.

Судом також встановлено, що представник позивачки ОСОБА_3 з метою з`ясування, у якому виконавчому провадженні накладений арешт, 8 березня 2024 року звернулась із адвокатським запитом № 35, у якому просила надати інформацію щодо виконавчого провадження, у якому ВДВС Бережанського РУЮ винесена постанова про арешт майна боржника АА 699092 від 17 березня 2005року відносно ОСОБА_2 та 14 березня 2024 року від Бережанського відділу ДВС в Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції отримала відповідь про відсутність виконавчих проваджень щодо боржника ОСОБА_2 ..

Крім вказаного, на звернення позивачки Бережанським відділом ДВС в Тернопільському районі Тернопільської області листом від 25 березня 2023року № 18513 надано аналогічну інформацію про відсутність виконавчих проваджень, а також зазначено, що відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачений виключний перелік підстав скасування арешту, в інших випадках арешт знімається судом.

У знятті арешту Бережанським відділом ДВС в Тернопільському районі листом від

22 серпня 2024 року № 41946 відмовлено з аналогічних підстав, а саме - відсутності відкритих виконавчих проваджень.

Інформація про стягувача та виконавчий документ Бережанським відділом ДВС в Тернопільському районі у відповідь на адвокатський запит № 93 від 29 серпня 2024 також не надана.

Звернення до Бережанської державної нотаріальної контори та Державного нотаріального архіву Тернопільської області також виявились безрезультатними.

Із письмового повідомлення № 413/01-21, що було дане 25 квітня 2024року Державним нотаріальним архівом Тернопільської області, видно, що згідно Актів приймання-передачі до державного нотаріального архіву та Описів справ постійного та тривалого (понад 10 років) зберігання Бережанської державної нотаріальної контори за 2005 рік документи про накладення заборон від Бережанської державної нотаріальної контори не передавались.

Згідно із відповіддю Бережанської державної нотаріальної контори № 221/01-16 від 14 червня 2024року документи, які були підставою для накладення арешту на нерухоме майно, де нотаріальна контора була як реєстратор, зберігалися в наряді 02-18 - переписка по накладенню та зняттю арештів та заборон, строк зберігання якої три роки.

Виходячи із вищевикладеного, суд дійшов висновку, що наявність неоплаченого розміру заборгованості ОСОБА_2 є лише припущенням, оскільки стягувач невідомий.

Крім цього, Законом України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий документ є документом строковим, тобто має виконавчу силу тільки протягом строку, встановленого законом. Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання (виконавча давність) - це встановлений законом строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання і стати підставою для відкриття виконавчого провадження та проведення виконавчих дій, спрямованих на реалізацію припису юрисдикційного акта.

Так, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиттям запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Згідно ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця.

Відповідно ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна може бути знятий за рішенням суду.

Згідно з ч. 2 цієї ж статті у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Частиною 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 та підпунктом 2 пункту 10-4 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;

10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

Згідно з ч.5 ст.59 вищевказаного закону передбачено, що в інших всіх випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

У силу вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За відсутності виконавчих проваджень, у яких боржником є спадкодавець, та існування при цьому нескасованого арешту на його майно суперечить меті виконавчої процедури та не спрямоване на реальне виконання рішення (яке на виконанні не перебуває та стягувач у якому невідомий).

Приймаючи по справі рішення суд належними доказами встановив, що позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем спадкового майна, що залишилося після смерті її чоловіка, якому на праві власності належить 1/5 частка квартири, на яку було накладено обтяження: 1781204, зареєстроване 18 березня 2005року 17:27:42 за № 1781204 реєстратором: Бережанська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника, АА 699092, державна виконавча служба Бережанського районного управління юстиції, об`єкт обтяження: все нерухоме майно.

Таким чином, у зв`язку з наявністю вищевказаного арешту права позивачки порушені, оскільки остання не може оформити спадкових прав після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , зокрема отримати свідоцтво про право на спадщину на належну померлому 1/5 частку квартири.

Разом з тим, існування на даний час підстав для такого обтяження судом не встановлено, оскільки не встановлено в рамках якого виконавчого провадження накладено вказаний арешт, інформація про те, на підставі яких виконавчих документів накладено арешт на вищевказану квартиру, відсутня, що підтверджується матеріалами справи.

Відтак, існування на даний час обтяження у виді накладення арешту на нерухоме майно спадкодавця порушує спадкові права позивачки як спадкоємця щодо оформлення своїх спадкових прав.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що підлягає примусовому виконанню.

Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно особи, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15 (провадження № 61-18160св19).

Аналізуючи вищенаведене, зокрема те, що судом не встановлено в рамках якого виконавчого провадження накладено арешт, відсутність зазначених відомостей, беручи до уваги, що позивачка зверталася із заявою про зняття цього арешту, однак у цьому їй було відмовлено, тому суд вважає, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно ОСОБА_2 та відсутність у необхідності подальшого застосування такого арешту, свідчить про наявність невиправданого втручання у право ОСОБА_1 на оформлення спадкових прав після смерті свого чоловіка та відповідно на мирне володіння нерухомим майном.

Приймаючи рішення по заявлених вимогах, суд також бере до уваги той факт, що позивачка ОСОБА_1 позбавлена іншого способу захисту своїх прав, ніж скасування арешту належного її чоловікові ОСОБА_2 майна.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що заявлені вимоги слід задоволити шляхом скасування вказаного арешту та виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис від 18 березня 2005року за № 1781204 про арешт майна.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 40, 56, 59 Закону України Про виконавче провадження, ст. ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 82, 259, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, ст. 16, 316, 317, 319, 321, 391, 1216, 1218, 1220, 1261, 1268 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задоволити.

Зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме 1/5 частки квартири, що за адресою: АДРЕСА_2 , накладеного на підставі постанови Відділу ДВС Бережанського районного управління юстиції АА 699092 від 17 березня 2005року про арешт майна боржника.

Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 1781204, зареєстровано 18.03.2005 17:27:42 за № 1781204 реєстратором: Бережанська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника АА 699092 від 17.03.2005, заявник: Відділ ДВС Бережанського районного управління юстиції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається суду апеляційної інстанції - Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд Тернопільської області.

У відповідності до ч.6 ст. 259 ЦПК України повне рішення суду складено 19 листопада 2024 року.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області Данилів О.М.