Справа № 369/4208/24
Провадження № 2-о/369/258/24
Щавінський Олександр Васильович ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до суду із заявою про визнання ОСОБА_1 недієздатним, встановлення опіки та призначення опікуна.
Згідно ст. 1 Конституції України, Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.
Статтею 19 Основного Закону України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини п`ятої ст. 124 Конституції України та частини третьої ст. 5 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон №1402-VIII), народ безпосередньо бере участь у здійсненні право суддя через присяжних.
Відповідно частини першої ст. 127 Конституції України право суддя здійснюють судді. У визначених законом випадках право суддя здійснюється за участю присяжних.
Згідно частини четвертої ст. 129 Конституції України судочинство провадиться суддею одноособово, колегією суддів чи судом присяжних. Аналогічні норми визначені частиною першою ст. 15 Закону №1402-VIII.
Відповідно до ч. 2 ст. 63 Закону №1402-VIII присяжні виконують обов`язки, визначені пунктами 1, 2, 4-6 частини сьомої статті 56 цього Закону.
Зокрема присяжний і суддя зобов`язані: 1) справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; 2) дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.
Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно ч. 2 ст. 34 ЦПК України, у випадках, встановлених цим Кодексом, цивільні справи у судах першої інстанції розглядаються колегією у складі одного судді і двох присяжних, які при здійсненні правосуддя користуються всіма правами судді.
Відповідно до ч. 3 ст. 35 ЦПК України, суддя, не згодний з рішенням, може письмово викласти свою окрему думку. Про наявність окремої думки повідомляються учасники справи без оголошення її змісту в судовому засіданні. Окрема думка приєднується до справи і є відкритою для ознайомлення.
Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.
Під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, відповідно до вимог ч. 1 ст. 294 ЦПК України.
Згідно ч. 2-4 ст. 294 ЦПК України, з метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.
Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.
Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.
Також відповідно до ч. 1 ст. 299 ЦПК України, розгляд справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, стосовно якої розглядається справа про визнання її недієздатною, її адвоката та представника органу опіки та піклування.
Згідно п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
Відповідно ч. 2 ст. 13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Права і свободи людини і громадянина захищаються судом, згідно ст. 55 Конституції України.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено право на справедливий суд.
Враховуючи викладене, з метою забезпечення права на справедливий суд, вважаю суду необхідно вжити заходи щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи і для захисту особи, яка може бути визнана недієздатною, визначити фактичну можливість такої особи з`явитися в судове засідання та особисто дати пояснення по суті справи призначивши відповідну експертизу з даного приводу, згідно абзацу третього ч. 1 ст. 299 ЦПК України.
А також відповідно ч. 2 ст. 299 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави.
У випадку установлення судом, що заявник діяв недобросовісно без достатньої для цього підстави, тоді суд стягує із заявника всі судові витрати, відповідно до ч. 3 ст. 299 ЦПК України.
Присяжний: О.Є. Квашук