Справа №442/7684/23 Головуючий у 1 інстанції:Крамар О.В.
Провадження № 22-ц/811/92/24 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Стебницьке гірничо-хімічне підприємство «Полімінерал» на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 листопада 2023 року в складі судді Крамара О.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Стебницьке гірничо-хімічне підприємство «Полімінерал» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 листопада 2023 року позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Стебницьке гірничо-хімічне підприємство «Полімінерал» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Стебницьке гірничо-хімічне підприємство «Полімінерал» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 152607,40 гривень з наступним утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Стебницьке гірничо-хімічне підприємство «Полімінерал» на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати у розмірі 2027,97 гривень.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Стебницьке гірничо-хімічне підприємство «Полімінерал» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2000,00 гривень.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Стебницьке гірничо-хімічне підприємство «Полімінерал» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правову допомогу у розмірі 1000,00 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Дане рішення оскаржило ПАТ «Стебницьке гірничо-хімічне підприємство «Полімінерал».

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23.11.2023 в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Стебницьке гірничо-хімічне підприємство «Полімінерал» на користь ОСОБА_1 судових витрат на професійну правову допомогу у розмірі 1 000,00 грн та ухвалити у цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Стебницьке гірничо-хімічне підприємство «Полімінерал» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правову допомогу у розмірі 1 000,00 гривень.

Зазначає, що відповідач вважає, що розмір заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних і вони неспівмірні з виконаною роботою у суді першої інстанції. Компенсація витрат на правову допомогу у цивільних справах здійснюється виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді, при складанні процесуальних документів, наданні інших необхідних для представництва та захисту прав замовника послуг. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Також, представником позивача, адвокатом Партикою О.В. надано декілька однотипних позовів з тотожними предметами позовів, які стосуються стягнення з відповідача, нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. Всі позови є шаблонними та відрізняються лише розмірами заробітної плати, яка заявляється до стягнення. Таким чином, заявлений розмір судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1 000,00 гривень є завищеним.

Відповідно до ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви осіб, що беруть участь у справі в межах доводів позовної заяви, відзиву на позовну заяву, апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст. ст. 10, 12, 81, 133, 137, 141, 258, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 94, 97 103, 115, КЗпП України, ст.ст. 21, 22, 34 ЗУ «Про оплату праці» та задовольняючи позов частково, виходив з того, що ОСОБА_1 працює з вересня 1998 року у ПАТ «СГХП «Полімінерал». Починаючи з 01.03.2018 переведена на посаду Начальника відділу організації праці та заробітної плати, наказ №18к від 01.03.2018. Сторонами визнано та не заперечується, що у ПАТ «СГХП «Полімінерал» існує заборгованість перед ОСОБА_1 по заробітній платі за період з 01.01.2023 по 30.09.2023 в розмірі 152607,40 грн з наступними утриманням з цієї суми податків та обов`язкових платежів. Суд прийшов до висновку, що вимога позивачки щодо стягнення заборгованості по заробітній платі у 152607,40 грн з наступним утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів є підставною та підлягає задоволенню. Щодо вимоги позивачки про компенсацію суд зазначає наступне. Нарахована заробітна плата, але не виплачена, повинна була бути повністю погашена із врахуванням наступних сум компенсації втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати:

- заробітної плати за січень 2023 року: 19615,50грн х 3,8% ? 100% = 745,40грн;

- заробітної плати за лютий 2023 року: 19615,50грн х 3,0% ? 100% = 588,47грн;

- заробітної плати за березень 2023 року: 19615,50грн х 1.5% ? 100% = 294,20грн;

- заробітної плати за квітень 2023 року: 19615,50грн х 1,3% ? 100% = 255,00грн;

- заробітної плати за травень 2023 року: 18111,28грн х 0,8% ? 100% = 144,90грн.

Загальна сума компенсації становить: 2027,97 грн.

Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди слід врахувати наступне. Враховуючи вимоги п.п.3,5,6,9,13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4, з відповідача слід стягнути в користь позивача 2000 грн моральної шкоди. Щодо вимоги позивачки про стягнення витрат на професійну правову допомогу. Представником позивача зазначено, що витрати на правничу допомогу становлять розмір 1000,00 грн та, як підтвердження, до суду було надано договір про надання правничої допомоги від 25.10.2023; акт №1 прийняття-передачі наданих послуг; квитанцію до прибуткового касового ордера №95. Враховуючи викладене, а також те, що заявлені представником позивача витрати у сумі 1000,00 грн є співмірними зі складністю цієї справи, суд дійшов висновку про задоволення витрат на правничу допомогу в сумі 1000 грн.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, доводи ж скарги таких висновків суду не спростовують.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Стебницьке гірничо-хімічне підприємство «Полімінерал» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, в якому просила:

- стягнути з Приватного акціонерного товариства «Стебницьке гірничо-хімічне підприємство «Полімінерал» на її користь заборгованість по заробітній платі за період з 01.01.2023 по 30.09.2023 у розмірі 152607,40 грн з наступним утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів;

- стягнути з відповідача компенсацію втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати у розмірі 2027,97 грн;

- стягнути моральну шкоду у розмірі 5000 грн;

-стягнути судові витрати на професійну правову допомогу у розмірі 1000 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона працює з 1998 року у ПАТ«СГХП «Полімінерал». З початку 2023 року підприємство затримувало та не в повному обсязі виплачуло позивачці заробітну плату. Таким чином підприємство не виплатило їй у повному розмірі заробітної плати за січень-вересень 2023 року, внаслідок чого порушено її права як працівника, а відтак вона змушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Стебницьке гірничо-хімічне підприємство «Полімінерал» просить скасувати рішення в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Стебницьке гірничо-хімічне підприємство «Полімінерал» на користь ОСОБА_1 судових витрат на професійну правову допомогу у розмірі 1 000,00 грн.

Так, положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Таким чином, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), а також документи, що свідчать про фактичне надання таких послуг.

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Вказане відповідає правовій позиції викладеній в постанові Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі №671/1957/20.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі „Двойних проти України (пункт 80), від 10.12.2009 у справі „Гімайдуліна і інших проти України (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі „East/West Alliance Limited проти України, від 26.02.2015 у справі „Баришевський проти України (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа „Серявін та інші проти України). Суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в цій справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи „Van de Hurk v. the Netherlands, „Boldea v. Romania, „Moreira Ferreira v. Portugal).

Представником позивача зазначено, що витрати на правничу допомогу становлять в розмірі 1000,00 грн. На підтвердження зазначеного до суду надано:

- договір про надання правничої допомоги від 25.10.2023 укладеного між адвокатом Партикою Ольгою Владиславівною та ОСОБА_1 ;

- акт № 1 прийняття-передачі наданих послуг від 27.10.2023, який місить детальний опис наданих послуг (зібрання доказів, складання позову про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати ОСОБА_1 , стягнення понесеної моральної шкоди, нормативно-правове обґрунтування позовних вимог), витрачений час - 1 год. та вартість наданих послуг в розмірі - 1000 грн;

- квитанцію до прибуткового касового ордера № 95 від 27.10.2023, за якою адвокатом Партикою О.В. отримано від ОСОБА_1 1000 грн; підстава: договір від 25.10.2023, акт № 1 від 27.10.2023.

Колегія суддів вважає, що враховуючи викладене, а також те, що заявлені представником позивача витрати у сумі 1000,00 грн є співмірними зі складністю цієї справи, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Стебницьке гірничо-хімічне підприємство «Полімінерал» на користь ОСОБА_1 професійної правничої допомоги у розмірі 1000,00 гривень.

З врахуванням наведеного, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції, як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Стебницьке гірничо-хімічне підприємство «Полімінерал» залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду

Повний текст постанови складено 25 червня 2024 року.

Судді: Я.А. Левик

Н.П. Крайник

М.М. Шандра