Справа № 212/5130/24
У Х В А Л А

18 жовтня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Зіміна М.В., з участю секретаря судового засідання Пелешенко К.В.,

за участі представника заявника ОСОБА_1 адвоката Бугрій В.М.,

представника заінтересовані особи Органу опіки та піклування виконкому Покровської районної в місті ради Козаченко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в порядку окремого позовного провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Орган опіки та піклування виконкому Саксаганської районної в місті ради, Орган опіки та піклування виконкому Покровської районної в місті ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту самостійного виховання дитини, -

встановив:

У провадженні суду перебуває цивільна справа за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Орган опіки та піклування виконкому Саксаганської районної в місті ради, Орган опіки та піклування виконкому Покровської районної в місті ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту самостійного виховання дитини.

Ухвалою суду від 23 травня 2024 року прийнято вищевказану заяву до розгляду та призначено розгляд цивільної справи в порядку окремого провадження.

У судовому засіданні представник заявника адвокат Бугрій В.М. просив суд задовольнити заяву про встановлення факту самостійного виховання дитини. Зазначив, що правовідносини за цією заявою є відмінними від правовідносин які були викладені постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22 (провадження № 14-132цс23). Вказав, що ОСОБА_1 самостійно виховує сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 приймає за кордоном та не приймає участі у вихованні сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У судовому засіданні представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування виконкому Покровської районної в місті ради Козаченко І.В. підтримала висновок щодо встановлення юридичного факту самостійного виховання та утримання батьком неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та у вирішення цього питання послалась на розсуд суду.

У судове засідання заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , представник Органу опіки та піклування виконкому Саксаганської районної в місті ради не з`явились, заяв про відкладення судового розгляду до суду не подавали.

Суд, заслухавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

У цій справі батько ОСОБА_1 зазначає про те, що його син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає з ним, а не з матір`ю ОСОБА_2 , та заявник здійснює самостійне виховання дитини. Встановлення зазначеного факту самостійного виховання дитини потребується заявнику для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-ІХ від 11 квітня 2024 року.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

У цій справі заявник просить встановити факт самостійного виховання ним дитини, проте встановлення такого факту може мати негативні наслідки для матері дитини, потребує дослідження й врахування інтересів дітей.

У статті 165 СК України визначено перелік осіб, які мають право звернутися з позовом до суду про позбавлення батьківських прав. За частиною першою цієї статті право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають не лише один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває, а й орган опіки та піклування або прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

З огляду на зазначене, вбачається, що ця справа пов`язана з вирішенням спору про право - зокрема, спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини та/або ухилення від виконання батьківських обов`язків, який підлягає розгляду у порядку позовного провадження з врахуванням інтересів дітей.

Доведення факту самостійного виховання дитини батьком пов`язане з встановленням обставин щодо невиконання матір`ю батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним з батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом.

Такий факт одноосібного (самостійного) виховання дитини одним з батьків не може встановлюватись у безспірному порядку або за домовленістю батьків дитини, в тому числі на підставі укладеного між ними договору або на підставі судового рішення, ухваленого за правилами окремого провадження, оскільки у такому випадку завжди існуватиме загроза порушення принципу дотримання найкращих інтересів дитини.

Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України невідчужуваність сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини, то факт одноосібного виховання дитини одним з батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини. Інститут окремого провадження не може використовуватися для створення преюдиційних фактів з метою подальшого вирішення будь-якого спору про право (пункти 87-88 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22 (провадження № 14-132цс23)).

Згідно з частиною другою статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

За встановлених у цій справі обставин факт самостійного виховання дитини батьком не може бути встановлений за правилами окремого провадження, у зв`язку з чим дану заяву слід залишити без розгляду, роз`яснивши заявнику, що він вправі звернутися до суду із позовом у порядку позовного провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 293, 294, 315, 353 ЦПК України суд,-

постановив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Орган опіки та піклування виконкому Саксаганської районної в місті ради, Орган опіки та піклування виконкому Покровської районної в місті ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту самостійного виховання дитини залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_1 право вирішити спір шляхом подачі позову у позовному провадженні.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Повний текст ухвали суду складено та підписано 18 жовтня 2024 року.

Суддя М. В. Зімін