Дата документу 27.06.2024Справа № 554/1879/24
Провадження № 2/554/3243/2024
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Сініцина Е.М.,

за участю секретаря Лазоренко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» звернувся до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 05 жовтня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено електронний кредитний договір №4876487.

Банк здійснив видачу кредиту відповідно до умов та у порядку, передбаченому договором шляхом перерахування кредитних коштів у сумі 10 000,00 грн. на Банківський рахунок Позичальника.

Підписанням зазначеного заяви-договору Позичальник підтвердив, що він до моменту укладання договору ознайомлений позичальником з інформацією про фінансові (банківські) послуги за Договором, умовами їх надання, механізмом захисту прав споживача, порядком урегулювання спірних питань, що виникають в процесі надання фінансових послуг а також іншою інформацією згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Правилами надання коштів у позику у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна».

17 січня 2023 року право вимоги за кредитним договором №4876487 від 05 жовтня 2021 року ТОВ «Авентус Україна» було передано ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», на підставі договору факторингу № 17.01/23-Ф.

Відповідно до Додатку № 1 до договору про факторингу № 17.01/23-Ф від 17 січня 2023 року, ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до відповідача у сумі 31 660,00 грн., з яких: 10 000,00 грн. сума заборгованості за тілом кредиту; 21 660,00 грн. сума нарахованих процентів.

Відповідачем не здійснювались заходи щодо повного погашення заборгованості.

Враховуючи викладене, товариство просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором № 4876487 від 05 жовтня 2021 року у розмірі: 31 660,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн. і витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн..

28 лютого 2024 року ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Представник позивача про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, у позовній заяві просив суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_1 про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, заяв про розгляд справи у його відсутність не подавала, відзив на позов до суду не направляла.

Згідно положень ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Позивачем наданий Кредитний Договір №4876487 від 05 жовтня 2021 року, укладений між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 .

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У відповідності до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання - є його порушенням.

Крім того, позицією Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року № 444/9519/12 в якій суд прийшов до висновку, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Статтею 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

17 січня 2023 року ТОВ «Авентус Україна» передало право вимоги за кредитним договором № 4876487 від 05 жовтня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», на підставі договору факторингу № 17.01/23-Ф, що підтверджується копією вказаного договору та реєстром боржників.

Згідно умов зазначеного договору факторингу, ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 31 660,00 грн., з яких: 10 000,00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 21 660,00 грн. сума заборгованості за відсотками, що підтверджується Карткою обліку Договору.

Отже, виходячи з наведеного, відповідач звернувся до ТОВ «Авентус Україна» з метою отримання банківських послуг у вигляді отримання кредиту, у зв`язку з чим уклав кредитний договір № 4876487 з ТОВ «Авентус Україна», за яким отримав кредит у сумі 10 000,00 грн., право грошової вимоги за яким набуло ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» внаслідок укладання вищезгаданого договору про відступлення прав вимоги, відповідач, в свою чергу отримав кредит та кредитні кошти і взяв на себе зобов`язання повернути їх, але свої зобов`язання не виконав у повному обсязі та допустив заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 31 660,00 грн., що підтверджується Карткою обліку Договоруза кредитним договором № 4876487.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем доведено наявність заборгованості у повному обсязі, відтак позов слід задовольнити у повному обсязі.

Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі частини першої статті 141 ЦПК України.

Оскільки позов задоволено повністю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 2 422,40 гривень.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, суд виходить з ч. 2 ст. 137 ЦПК України.

Позивачем заявлено необхідність стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, що підтверджується копією договору про надання правової допомоги № 10/07-2023 від 10 липня 2023 року, Звітом від 09.02.2024 року про надання правової допомоги згідно Договору №10/07-2023 від 10 липня 2023 року та рахунком на оплату по замовленню № 2200/09/02 від 09 лютого 2024 року.

В Постанові ВС №755/9215/15-ц від 19.02.2020 року викладена правова позиція, в якій зазначається, що при визначені суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію їхньої реальності (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін та при визначенні питання щодо певних видів правничої допомоги адвоката враховується пов`язаність їх із розглядом справи, обґрунтованість і розумність визначення у контексті обсягу заперечень, наданих протилежною стороною.

За позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 24 квітня 2018 року у справі № 814/1258/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами із наданням, зокрема, розрахунків (калькуляції) вартості правової допомоги, а не лише з визначенням загальної вартості наданої допомоги.

Такий розрахунок може бути відображений у звіті про виконану роботу, розрахунку чи акті здачі-приймання робіт із конкретизацією кожної вчиненої процесуальної дії.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20 травня 2019 року у справі № 916/2102/17, від 25 червня 2019 року у справі № 909/371/18, від 18 серпня 2021 року у справі № 300/3178/20 та у постановах від 5 червня 2019 року у справі № 922/928/18, від 30 липня 2019 року у справі № 911/739/15 та від 1 серпня 2019 року у справі № 915/237/18.

Позовні вимоги задоволені у повному обсязі, але враховуючи, що в Звіті від 09.02.2024 року про надання правової допомоги, вказана загальна сума вартості робіт, та не обґрунтована вартість окремого види робіт збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви, складання позовної заяви та подання до суду, суд, виходячи з критерію реальності, розумності та об`єму виконаних робіт, з огляду на конкретні обставини справи справа не відноситься до складних, наявності сталої судової практики, відсутності відзиву з боку відповідача, що позбавило адвоката викладати свою позицію в запереченнях, розгляд справи відбувся в спрощеному провадженні без виклику сторін за два судових засідання, вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму витрат на правову допомогу у розмірі 5 000,00 гривень.

На підставі ст.ст. 207,512, 514, 526,626, 628, 638, 1049,1054,1055 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 274-279 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», заборгованість за кредитним договором № 4876487від 05 жовтня 2021 року у розмірі: 31 660,00 гривень, з яких: 10 000,00 грн. сума заборгованості за тілом кредиту; 21 660,00 грн. сума нарахованих процентів.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» судові витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 2 422,40 гривень та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 5 000,00 гривень.

Рішення може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду як суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Сторони по справі:

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», адреса 03150, м. Київ, вул. Загородня, буд. 15, офіс 118/2, .

Відповідач ОСОБА_1 , дата народження не відомо, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Суддя Е.М. Сініцин.