Справа № 931/257/24
Провадження № 2/931/134/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року смт. Локачі

Локачинський районний суд Волинської області

у складі: головуючого - судді Масляної С.В.,

за участю: секретаря - Проскуненкової А.В.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника Локачинської селищної ради - Хом`яка Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Локачах в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Локачинської селищної ради Волинської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_3 , про визнання права власності за набувальною давністю,

встановив:

25 березня 2024 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Локачинської селищної ради Волинської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_3 , про визнання права власності за набувальною давністю. Позов мотивує тим, що тітка його батька ОСОБА_4 проживала в с. Залужне Володимирського (Локачинського) району Волинської області. 29 травня 1997 року, на підставі рішення Локачинської райдержадміністрації № 49 від 21.02.1997 року, ОСОБА_4 було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0165879, згідно з яким їй належить право на земельну частку (пай) у с. Замличі Володимирського (Локачинського) району Волинської області, яка перебуває у колективній власності КСП «Маяк» розміром 2,51 в умовних кадастрових гектарах. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла. Оскільки ОСОБА_4 була одинока, то її доглядав до смерті та здійснив поховання його батько - племінник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 (син рідного брата ОСОБА_4 ОСОБА_6 ). Після смерті ОСОБА_4 спадкова справа не відкривалася, так як єдиний спадкоємець за законом брат померлої ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Племінник померлої ОСОБА_4 ОСОБА_5 не був спадкоємцем за законом відповідно до вимог Цивільного кодексу України 1963 року. Інших спадкоємців немає. У фактичне володіння спадковим майном, в тому числі і сертифікатом на право на земельну частку (пай), вступив ОСОБА_5 . ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Перед смертю усе особисте майно та документи, в тому числі сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0165879, яке належало ОСОБА_4 , передав йому, своєму сину ОСОБА_2 . Вважає, що він набув права на сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0165879, так як володіє даним цінним папером відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння, володіє оригіналом сертифікату, ніхто не звертався до нього щодо повернення оригіналу цього сертифікату. Після смерті ОСОБА_4 пройшло більше 21 року, після смерті ОСОБА_5 пройшло більше 15 років, і позивач більше 5 років володіє сертифікатом на право на земельну частку (пай).

Просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на сертифікат серії ВЛ № 0165879 від 29 травня 1997 року на право на земельну частку (пай), у землі, що знаходиться у с. Замличі Володимирського району Волинської області, яка перебуває у колективній власності КСП «Маяк» розміром 2,51 в умовних кадастрових гектарах, виданий ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Локачинської райдержадміністрації № 49 від 21 лютого 1997 року.

Ухвалою судді Локачинського районного суду Волинської області від 04 квітня 2024 року відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 02 травня 2024 року.

Ухвалою Локачинського районного суду Волинської області від 02 травня 2024 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві та просила його задовольнити. Зазначила, що батько позивача, як племінник ОСОБА_4 , не міг успадкувати майно, яке залишилось після смерті тітки через те, що відповідно до ЦК УРСР не входив до числа спадкоємців за законом. Заповіту тітка на своє майно не залишила. ОСОБА_4 перед смертю передала сертифікат на право на земельну частку (пай) своєму племіннику ОСОБА_5 , а він, в свою чергу, позивачу. Позивач відкрито володіє даним цінним папером більше п`яти років, а тому набув право на визнання за ним права власності на цей цінний папір за набувальною давністю.

Представник відповідача ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечив проти позову, просив суд відмовити у його задоволенні, зазначив, що за набувальною давністю може бути набуто право власності на майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому майно. В даному випадку власник майна відомий і підтверджень того, що він відмовився від майна немає.

Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. 23.04.2024 року через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує повністю, просить його задоволити (а.с. 41).

Враховуючи вимоги ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності позивача та третьої особи.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.8) і після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, увійшов сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0165879(далі Сертифікат).

Згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0165879, виданим 29.05.1997 р. на підставі рішення ЛокачинськоїРДА від 21 лютого 1997 р. №49, померлій ОСОБА_4 , яка проживала в с. Залужне Локачинського району Волинської області, належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Маяк» с. Замличі Локачинського району Волинської області, розміром 2,51 в умовних кадастрових гектарах (а.с. 20).

Згідно довідки відділу №1 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 19.03.2024 року № 0-3-0.331-101/14-24 згідно розпорядження Локачинської районної адміністрації Волинської області № 49 від 21.02.1997 року вартість земельної частки (паю) по КСП «Маяк» становить 53855 грн. 52 коп., а її розмір 2,51 умовних кадастрових гектари (а.с. 21).

З довідки Замличівської сільської ради Локачинського району Волинської області від 04.03.2003 року вбачається, що в с. Залужне Локачинського району Волинської області знаходиться спадкове майно, яке належало померлій ОСОБА_4 , яка проживала в с. Залужне Локачинського району Волинської області і померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Спадкове майно складається з земельної частки (паю) розміром 2,51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж. У володіння спадковим майном протягом шести місяців після смерті ОСОБА_4 фактично вступив її племінник ОСОБА_5 (батько позивача), заповіт останньою за життя не складався (а.с. 19).

З довідки Замличівської сільської ради Локачинського району Волинської області від 02.06.2004 року вбачається, що ОСОБА_5 (батько позивача) дійсно доглядав до дня смерті свою тітку ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , і провів обряд похорон, обробляв земельну ділянку, сплачував податки (а.с. 18).

Факт родинних відносин батька позивача - ОСОБА_5 та померлої ОСОБА_4 підтверджується наступними документами: згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 28.02.1996 року ОСОБА_6 (рідний брат ОСОБА_4 та дідусь позивача) помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 9); з архівної довідки Державного архіву Волинської області від 14.02.2024 року № 107/01-22 вбачається, що ОСОБА_8 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьки: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (а.с. 10-12); з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 8 від 07.02.2024 року вбачається, що батьки ОСОБА_6 (рідного брата ОСОБА_4 та дідуся позивача) ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (а.с. 14); згідно з свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 від 12.12.1961 року ОСОБА_5 (батько позивача) та ОСОБА_13 одружилися ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 13).

Проте, згідно з положеннями Цивільного кодексу УРСР 1963 р., який був чинним на момент відкриття спадщини ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (батько позивача), як племінник не належав до кола її спадкоємців за законом. Відтак не міг успадкувати майно ОСОБА_4 .

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 27.03.1962 року ОСОБА_2 (позивач) народився ІНФОРМАЦІЯ_8 , батьки: ОСОБА_5 та ОСОБА_14 (а.с. 16).

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 13.04.2009 року вбачається, що ОСОБА_5 (батько позивача) помер ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с. 15).

У позові позивач зазначає, що ОСОБА_5 (батько позивача) перед смертю усе особисте майно та документи, в тому числі сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0165879, яке належало ОСОБА_4 , передав своєму сину ОСОБА_2 (позивачу).

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ст. 317 ЦК України).

Ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Ч.1 ст.344 ЦК України встановлено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Умовами набуття права власності за набувальною давністю на підставі ст. 344 ЦК України є: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна (нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери) право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду.

Набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

Верховний Суд у постанові від 28.04.2020 р. у справі №552/1354/18 зазначив, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Разом із цим добросовісність свідчить про те, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.

Тобто, давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2019 р. у справі № 910/17274/17 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.01.2019 р. у справі № 55/16913/16-ц.

Окрім того, враховуючи положення частини першої та третьої статті 1277 ЦК України слід дійти висновку, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням, у встановленому вказаною статтею порядку.

Позивач завжди знав (і не міг не знати, оскільки прізвище власника вказане в сертифікаті) хто є власником вказаного сертифіката. Також, представник позивача підтвердила, що позивач знав про відсутність права батька на спадкування цього майна після смерті тітки, відтак і про відсутність і в нього права на вказаний сертифікат після смерті батька.

Оскільки судом встановлено, що позивач завжди знав, хто є власником сертифіката, власник від майна не відмовився, суд вважає, що позивачем не доведено в сукупності усіх обставин, передбачених ст.344 ЦК України, необхідних для набуття права за набувальною давністю, оскільки лише за сукупністю визначених ч.1 ст.344 ЦК України умов набувається право власності за набувальною давністю, у зв`язку із чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Сам по собі факт користування позивачем земельною ділянкою та сплата податку не є підставою для виникнення у нього права власності на майно за набувальною давністю.

З огляду на викладене, з урахуванням позицій Верховного Суду, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 316, 317, 328, 344 ЦК України, ст.ст. 82, 141, 142, 211, 247, 258-259, 263, 265, 268, 273, 279, 352, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Локачинської селищної ради Волинської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_3 , про визнання права власності за набувальною давністю - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складено 28.06.2024 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 .

Відповідач: Локачинська селищна рада Володимирського району Волинської області, адреса: 45500, смт. Локачі вул. Миру, 37 Володимирського району Волинської області, код ЄДРПОУ - 04332182.

Третя особа: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_6 .

Суддя Локачинського районного суду С.В. Масляна