Справа № 716/1908/24
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.10.2024 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:
головуючої судді Пухарєвої О.В.
за участі секретаря судового засідання Кульки О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Заставна за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 18.03.2021 між позичальницею ОСОБА_1 та ТзОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» був укладений кредитний договір №9171422, відповідно до якого кредитодавець надав позичальниці кошти в розмірі 7620 грн, а позичальниця зобов`язалась повернути використану суму в строк та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах, визначених кредитним договором. Товариство належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачці кредитні кошти. В свою чергу, відповідачка ОСОБА_1 належним чином не виконувала свої зобов`язання за зазначеним вище кредитним договором.
30.07.2021 між ТзОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та ТзОВ «Вердикт Капітал» укладено договір відступлення права вимоги №30/07-1, відповідно до якого ТзОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» відступило ТзОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за кредитним договором №9171422 від 18.03.2021, що укладений між ТзОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та ОСОБА_1 10.01.2023 р. між ТзОВ «Вердикт Капітал» та ТзОВ «Коллект Центр» укладено договір відступлення права вимоги №10-01/2023, відповідно до якого ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило ТзОВ «Коллект Центр» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за кредитним договором №9171422 від 18.03.2021, що укладений між ТзОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та ОСОБА_1 .
У зв`язку з наведеним, позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідачки в користь позивача зазначений розмір заборгованості за кредитним договором.
В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, не заперечив проти заочного розгляду справи.
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала. До суду повернувся конверт з рекомендованим повідомленням про причини не вручення , оскільки адресат відсутня за вказаною адресою.
Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Стаття 512 ЦК України передбачає, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору невстановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частини перша, друга статті 639 ЦК України).
Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статті 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до частин першої, другої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Частинами першою, другою статті 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Згідно із частиною другою статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 18.03.2021 між позичальницею ОСОБА_1 та ТзОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» був укладений кредитний договір №9171422, відповідно до якого кредитодавець надав позичальниці кошти (фінансовий кредит) в розмірі 7620 грн, строком на 15 днів. Термін повернення кредиту - 02.04.2021 року. Позичальниця зобов`язалась повернути використану суму в строк та сплатити проценти (плату за користування кредитними коштами) на умовах та у порядку, встановлених кредитним договором.
Згідно із умовами кредитного договору, з 1-го по 15-й день позичальник сплачує проценти (плату за користування грошовими коштами) за кожен день строку користування кредитом у розмірі 1,00% (п.1.5 кредитного договору). У зв`язку з підвищенням ступеню кредитного ризику, за останній день строку користування кредитом Позичальник зобов`язується сплатити Кредитору процент за користування грошовими коштами , що дорівнює 15,00% від суми кредиту , тобто 1143,00 грн.
Згідно із п.1.6 кредитного договору сторони домовились, що у випадку не повернення кредиту, а також не сплати процентів у повному обсязі у строк, встановлений п.1.4 даного Договору, в тому числі після визначеного у п.1.7 Договору продовження строку надання та повернення кредиту Позичальник підтверджує намір та надає згоду на продовження строку користування кредитними коштами на 13 днів (автоматичне продовження). Після такого автоматичного продовження строку, позичальник сплачує проценти (плату за користування кредитними коштами) у розмірі 4,95 %за кожен день строку користування кредитом.
Згідно із п.2.1 кредитного договору кредитор надає позичальнику фінансовий кредит у формі грошових коштів у національній валюті України шляхом видачі готівки з каси кредитора або шляхом перерахування коштів на банківську картку позичальника після підписання сторонами договору. У разі надання фінансового кредиту готівкою - грошові кошти надаються позичальнику одночасно з підписанням кредитного договору. Підписанням даного договору позичальник підтверджує факт отримання кредиту готівкою з каси кредитора у повному обсязі (п.2.10 Договору).
Зазначені умови кредитного договору та укладення між сторонами кредитного договору також підтверджуються Паспортом споживчого кредиту ТзОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС», який, як і кредитний договір від 18.03.2021 р. підписані особисто відповідачкою ОСОБА_1 (а.с. 5-7).
Таким чином, уклавши 18.03.2021 в письмовій формі кредитний договір №9171422, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідачки для укладення договору на таких умовах.
Встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 належним чином не виконала свої зобов`язання за зазначеним вище кредитним договором, внаслідок чого у неї виникла заборгованість.
10.01.2023 між ТзОВ «Вердикт Капітал» та ТзОВ «Коллект Центр» укладено договір відступлення права вимоги №10-01/2023, відповідно до якого ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило ТзОВ «Коллект Центр» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за кредитним договором №9171422 від 18.03.2021, що укладений між ТзОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та ОСОБА_1 .
Правильність наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідачкою не спростована.
З урахуванням наведених норм чинного законодавства та обставин, за яких відповідачка ОСОБА_1 , в порушення умов кредитного договору, не виконала зобов`язання по поверненню грошових коштів та відсотків, в результаті чого виникла заборгованість за кредитним договором, суд приходить до висновку, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором, яка складається із
Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідачки 3 % річних за період з 30.07.2021 по 23.02.2022 р. у сумі 130,89 грн та інфляційних збитків за період з серпня 2021 року по лютий 2022 року в сумі 484,36 грн, суд зазначає наступне.
Як зазначено вище, статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу встановленого інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Разом з тим, заявляючи зазначену вимогу, позивачем не враховано положення пункту 15 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, відповідно до якого у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», прийнятої відповідно до ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», на усій території України встановлений карантин з 12 березня 2020 р., який, у свою чергу, постановами Кабінету Міністрів України був неодноразово продовжений (останній раз від 19.08.2022 р. №928). Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 р. відмінено з 24 год. 00 хв. 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Таким чином, наслідки невиконання цивільно-правових зобов`язань за договорами позики змінились. Зокрема, боржники за такими договорами звільняються від оплати штрафу, пені, трьох відсотків річних, інфляційних втрат та іншої відповідальності.
Отже, з аналізу вищевказаних норм вбачається, що неустойка та інші платежі, як захід відповідальності, за період включно із 12 березня 2020 р. і на період дії карантину та тридцятиденний строк після його припинення або скасування, не нараховуються за кредитними договорами (договорами позики) і підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (на відміну від мораторію, який передбачає лише відстрочення).
А тому, вимоги позивача про стягнення з відповідачки 3 % річних та інфляційних збитків є необґрунтованими та не відповідають приписам пункту 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, тому задоволенню не підлягають.
Щодо судових витрат, суд дійшов до такого висновку.
За змістом статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Розмір гонорару та порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді.
Згідно з вимогами статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Як вбачається з матеріалів справи, 01.07.2024 між ТОВ «Коллект Центр» та АО «Лігал Ассістанс» укладено договір №01-07/2024 про надання правової допомоги (а.с.27-28).
Пунктом 4.1 цього договору передбачено, що вартість послуг узгоджується сторонами в заявці на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до цього договору.
Матеріали справи містять заявку на надання юридичної допомоги №700 від 30.07.2024 та Акт №1 про надання юридичної допомоги від 06.08.2024, в яких зазначені послуги та витрати: на надання усної консультації витрачено 2 год. вартістю 3000 грн.; на складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду витрачено 2 год. вартістю 6000 грн., а всього 9000 грн.
Також матеріали справи містять копію платіжної інструкції від 13.08.2024 про сплату 108000 грн за договором про надання правової допомоги №01-07/2024 від 01.07.2024.
Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх не співмірності.
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Клопотань від відповідачки ОСОБА_1 про зменшення розміру витрат на правничу допомогу чи заперечення щодо неспівмірності цих витрат до суду не надходило.
Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» задоволенню частково на 95,9%, то з відповідачки ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» підлягають стягненню судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 2903,85 грн., а також витрати на правничу допомогу в розмірі 8631 грн.
Згідно ч.4,5 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершено розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Оскільки в судове засідання, призначене на 12:30 год. 09.10.2024 учасники справи не з`явилися, а повне судове рішення складено 14.10.2024 (в межах строку, встановленого ч.6 ст.259 ЦПК України), то датою ухвалення даного судового рішення є 14.10.2024.
Керуючись ст.ст.2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України,
Позов задовольнити частково.
У задоволенні решти вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8631 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» 2903,85 судового збору, сплаченого при поданні позову.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складання до Чернівецького апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 14.10.2024.
Суддя Олена ПУХАРЄВА