Єдиний унікальний номер 725/1171/24
Номер провадження 2/725/211/24
25.06.2024 Першотравневий районний суд м.Чернівців в складі:
головуючого судді Стоцька Л. А.
з участю секретаря судового засідання Симик І. М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернівці питання ухвалення додаткового рішення у справі ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання,-
Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 03 червня 2024 року у цій справі суд ухвалив позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліментів на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, в розмірі 8% від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня подання позову, а саме 13.02.2024 року і до припинення навчання, але не більше ніж досягнення нею двадцяти трьох років.

Представник відповідача 07.06.2024 року подав заяву про розподіл судових витрат, зокрема стягнення з позивачки витрат на правничу допомогу у розмірі 12 000 гривень та просив звільнити відповідача від сплати судового збору.

Представник позивача 10.06.2024 року звернулася в суд із заявою про приєднання доказів щодо витрат на правову допомогу на суму 6900 грн. та винесення додаткового рішення.

Також, представник відповідача подав клопотання про зменшення витрат на правовоу допомогу, обґрунтовуючи тим, що

В судове засідання сторони не з`явились, подали клопотання про розгляд клопотань без їх участі.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши заяву, суд доходить такого висновку.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частина перша, пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

Відповідно до частини восьмої статті 141ЦПК України,розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судомна підставі поданих сторонами доказів (договорів,рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Представниками позивача та відповідача до закінчення судових дебатів було зроблено заяву про те, що докази понесених судових витрат будуть подані після ухвалення судового рішення.

Отже, зважаючи на те, що в строк, встановлений законом, учасники надали докази понесених судових витрат на правову допомогу, суд вважає, що вказані докази слід долучити до матеріалів справи.

У справі №755/9215/15-ц ВП ВС вказала, що суд не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони.

Крім того, ВП ВС у своїй постанові від 16листопада 2022року у справі № 922/1964/21 зробила висновок, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Щодо змісту детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом,Велика Палата ВС виснувала, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у разі домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару). У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд виходить із такого.

Щодо стягнення судових витрат на правову допомогу позивача.

Позивач на підтвердження судових витрат на правову допомогу надав договір про надання правової допомоги №1-14 від 09 червня 2024 року, ордер від 11.03.2024 року, розрахунок послуг за надану правову допомогу та витрат, які клієнт поніс у зв`язку із розглядом справи, акт прийому - передачі наданих послуг від 03.06.2024 року на суму 6900 гривень, квитанція №17 від 03.06.2024 року на суму 6900 гривень.

Відповідачем надано заперечення щодо розміру витрат на правову допомогу, а саме про їх зменшення до нуля.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. (Аналогічних висновків дійшла ВП ВС у постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, ОП КГС ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19).

Суд вважає, що витрати позивача на професійну правничу (правову) допомогу підтверджені належними та допустимими доказами, однак, витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є неспівмірними з наданим адвокатом обсягом послуг у суді, частково відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

При цьому суд відхиляє доводи представника відповідача про зменшення витрат до нуля.

Згідно частини першої та другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1)у разі задоволення позову-на відповідача; 2)у разі відмови в позові -на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що позов задоволено частково, в силу статті 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути 4000 грн втрат на правову допомогу.

Щодо стягнення судових витрат на правову допомогу відповідача.

Відповідач на підтвердження судових витрат на правову допомогу надав договір про надання правової допомоги від 06 квітня 2024 року, додаток №1 до Договору від 05.04.2024 року, відповідно до якого визначено вартість гонорару, акт приймання-передачі наданих послуг від 07.06.2024 року на суму 12 000 гривень.

Суд вважає, що витрати відповідача на професійну правничу (правову) допомогу підтверджені належними та допустимими доказами, однак, витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є неспівмірними з наданим адвокатом обсягом послуг у суді, частково відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Зважаючи на приписи частини другої статті 141 ЦПК України та те, що позов задоволено частково, тому з позивача на користь відповідача слід стягнути 4000 грн. витрат на правову допомогу.

З приводу клопотання представника відповідача про звільнення відповідача від сплати судового збору, оскільки він є учасником бойових дій, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Згідно з пунктом 13 ч. 1 ст. 5 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_3 від 1 березня 2016 року, відповідач є учасником бойових дій.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17 (провадження № 14-730цс19) зазначено, що «відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Разом з тим, зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору. Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону. Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статтей 12, 22 Закону № 3551-XII. Подібну правову позицію щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 (провадження № 11-795заі19) та постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 490/8128/17 (провадження № К/9901/166/18, К/9901/30220/18)».

Однак, ОСОБА_2 є відповідачем у даній справі, предметом позову є стягнення аліментів на утримання дитини, позов у цій справі не стосується соціального і правового захисту учасників бойових дій, тому доводи представника відповідача з посиланням про звільнення від сплати судового збору є необґрунтованими.

Оскільки, позивачка у справах про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, то оплату судового збору в розмірі 1211,20 грн., слід стягнути з відповідача на користь держави.

З приводу зазначення в резолютивній частині значення щодо частини позовних вимог в задоволенні яких судом було відмовлено.

Згідно п.3 ч.1, ч.2, 3, 5ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Так, рішенням суду стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліментів на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, в розмірі 8% від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня подання позову, а саме 13.02.2024 року і до припинення навчання, але не більше ніж досягнення нею двадцяти трьох років, що становить 2/25 частин усіх видів заробітку (доходів).

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що заяви позивачки та відповідача про винесення додаткового рішення підлягають до часткового задоволення.

Керуючись статтями 133, 141, 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву про ухвалення додаткового рішення представника позивача задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліментів на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, в розмірі 8% від усіх видів заробітку (доходів), (що становить 2/25 частин усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з дня подання позову, а саме 13.02.2024 року і до припинення навчання, але не більше ніж досягнення нею двадцяти трьох років.

Ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4000 гривень витрат на правову допомогу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення представника відповідача задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4000 гривень витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211, 20 гривень.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення, апеляційної скарги.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Л. А. Стоцька