Справа № 188/2451/23
Провадження № 2/188/535/2024
17 жовтня 2024 року смт. Петропавлівка
Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області
головуючого - судді Місюри К.В.
за участі секретаря судового засідання Лисяк А.Є.
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Петропавлівка цивільну справу за позовом представника позивача Ляра Д.Ю., який діє в інтересах Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, -
Представник позивача звернувся до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.
В обґрунтування свого позову представник позивача зазначив, що 22.06.2018 р. між ОСОБА_1 та АТ «КБ ПРИВАТБАНК» було укладено договір фінансового лізингу автомобіля № NKPRA!00000039 відповідно до умов якого , Лізингодавець на умовах фінансового лізингу передає у платне володіння та користування предмет лізингу , а саме : Chery, Tiggo 2008 року випуску, номер кузова(шасі) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .
Відповідно до п.2.3 Договору лізингу строк користування лізингоодержувачем предмету лізингу становить 60 місяців та складається з періодів лізингу відповідно до графіку сплати лізингових платежів, та починається з дати підписання сторонами акту приймання передачі предмету лізингу. 22.06.2018 року Лізингодавець та Лізингоодержувач підписали акт приймання передачі предмету лізингу.
21.04.2023 р. у зв`язку із затримкою Відповідачем лізингових платежів більше ніж на один календарний місяць, позивачем було направлено лізингоодержувачу повідомлення про настання події дефолту.
Лізингоодержувачем не було усунуто подію дефолту та прострочено заборгованість за лізинговими платежами не було сплачено. У зв`язку з такими обставинами позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 33 723,41 грн. , яка складається :
- 21 867,33 грн. заборгованість за лізинговими платежами;
- 9 064,06 грн. відсотки за користування предметом лізингу;
- 2 792,02 грн. заборгованість за страховою винагородою.
В судове засідання представник позивача, не з`явився, про час та місце слухання справи належним чином повідомлений.
Відповідач в судове засідання не з`явився , про час та місце слухання справи був повідомлений , заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи від нього на адресу суду не надходило.
Згідно до положення ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, доказів про поважність неявки до суду не надала, також не подала відзив на позовну заяву та позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи тому у відповідності з вимогами ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, постановивши по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.
Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).
Судом встановлено , що 22.06.2018 р. між ОСОБА_1 та АТ «КБ ПРИВАТБАНК» було укладено договір фінансового лізингу автомобіля № NKPRA!00000039 відповідно до умов якого , Лізингоджавець на умовах фінансового лізингу передає у платне володіння та користування предмет лізингу , а саме : Chery, Tiggo 2008 року випуску, номер кузова(шасі) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .
22.06.2018 року Лізингодавець та Лізингоодержувач підписали акт приймання передачі предмету лізингу.
21.04.2023 р. у зв`язку із затримкою Відповідачем лізингових платежів більше ніж на один календарний місяць, позивачем було направлено лізингоодержувачу повідомлення про настання події дефолту.
Лізингоодержувачем не було усунуто подію дефолту та прострочено заборгованість за лізинговими платежами не було сплачено. У зв`язку з такими обставинами позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 33 723,41 грн. , яка складається :
- 21 867,33 грн. заборгованість за лізинговими платежами;
- 9 064,06 грн. відсотки за користування предметом лізингу;
- 2 792,02 грн. заборгованість за страховою винагородою.
Правовідносини, які склалися між сторонами є зобов`язанням, у якому одна сторона( боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію(передати майно, виконати роботу , надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії ( негативне зобов`язання, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України.
До встановлених судом правовідносин, які склалися між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми права.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У відповідності до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
З`ясувавши обставини справи, оцінивши надані докази, суд вважає встановленим та доведеним, що сторони, діючи вільно, на власний розсуд уклали договір лізингу.
Сторонами було погоджено всі істотні умови договору та відповідач була ознайомлена з ними.
Відповідачка не виконала свої зобов`язання належним чином , у зв`язку з чим утворилася заборгованість.
Оскільки, сторонами було належним чином укладено договір лізингу, який відповідачкою був підписаний, а отже остання ознайомлена з його істотними умовами, проте, які не виконані в повному обсязі, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Встановлено, що при зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 2684,00 грн.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог, у розмірі 2684,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 509, 526, 530, 610-612, 616, 1048, 1054 ЦК України, та ст. ст. 2, 13, 77, 81, 141, 263-265 ЦПК України, -
Позов представника позивача ОСОБА_2 , який діє в інтересах Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості задовольнити .
- 21 867,33 грн. -заборгованість за лізинговими платежами;
- 9 064,06 грн. відсотки за користування предметом лізингу;
- 2 792,02 грн. заборгованість за страховою винагородою.
Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя К. В. Місюра