Справа № 350/374/24
Номер провадження 2/350/218/2024
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 липня 2024 року Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області
в складі: головуючого судді Сокирко Л.М., секретаря судових засідань Видойник І.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Рожнятів Калуського району Івано-Франківської області в залі судових засідань № 2 Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на лікування дитини,
ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на лікування дитини, в обґрунтування якого зазначила, що рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 15 вересня 2023 року з відповідача ОСОБА_2 на її користь стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму до досягнення дитиною повноліття.
У грудні 2022 року їхньому спільному сину ОСОБА_4 діагностовано хворобу Крона та 19 січня 2024 року він отримав статус дитини-інваліда згідно медичного висновку. Відповідно до лікарських рекомендацій дитині потрібно певні лікарські засоби на постійній основі та дієтичне харчування. Щомісяця в середньому на ліки вона витрачає 11 200 грн. Так, загальні витрати на лікування з грудня місяця 2023 року по теперішній час складають 37 566 грн 06 коп. Окрім цього, вона несе транспортні витрати. Відповідач у додаткових витратах на утримання сина не бере ніякої участі.
Просить стягнути з відповідача на свою користь додаткові витрати на лікування малолітнього сина (з урахуванням уточнених позовних вимог) 18 340 грн 78 коп., що складає половину від загальних витрат в розмірі 36 681 грн 57 коп.
Позивачка та її представник в судове засідання не прибули, однак 3 липня 2024 року позивачка спрямувала до суду заяву, у якій, зокрема, просила розгляд справи завершувати без її участі та без участі її представника.
У відзиві на позов позовні вимоги визнала частково в сумі 6 063 грн 99 коп., в іншій частині просила відмовити, посилаючись на те, що транспортні витрати та витрати на придбання деяких лікарських засобів позивачкою не доведені належними та допустимими доказами.
Представник відповідача в судове засідання не прибула, однак за наслідками судового засідання, яке відбулося 12 червня 2024 року, просила подальший розгляд справи завершувати без її участі.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши по справі докази в їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Суд установив, що рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 15 вересня 2023 року у справі № 350/1093/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини із всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 10 липня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.
Як вбачається із акту обстеження матеріально-побутових умов і сімейних обставин складеного уповноваженою на те комісією старостату Нижньострутинського старостинського округу від 28 лютого 2024 року ОСОБА_1 безробітня, проживає в одній із п`яти кімнат церковної резиденції, підсобне господарство не веде та до складу її сім`ї входять: сини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є дитиною-інвалідом.
Як зазначає позивачка, відповідно до лікарських рекомендацій дитині потрібно лікарські засоби на постійній основі та дієтичне харчування. Щомісяця в середньому вона витрачає 11 200 грн. Загальні витрати з грудня 2023 року (по дату подання позову до суду) склали 37 566 грн 06 коп. Також вона несе додатково транспортні витрати (с. Нижній Струтинь м. Івано-Франківськ), які за указаний період становлять 2 600 грн.
При цьому батько дитини не бере жодної участі у несенні додаткових витрат на лікування сина. За таких обставин їй досить складно самостійно нести такі витрати на утримання, лікування та оздоровлення сина.
Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Статтею 185 Сімейного кодексу України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Так, поряд із аліментами на утримання дитини батьки повинні сплачувати кошти на покриття додаткових витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.
Відповідно до даної норми обов`язок брати участь у додаткових витратах на дитину поширюється не лише на тих батьків, хто сплачує аліменти, а й на того з батьків, до якого позов про стягнення аліментів не пред`являвся. У такому випадку такий батько (мати) зобов`язаний нести додаткові витрати на дитину.
Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Частина друга статті 185 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до статтей 181, 182 Сімейного кодексу України. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково.
Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).
Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати.
Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. У випадку зміни особливих обставин, на яких ґрунтувалося рішення суду про стягнення додаткових витрат на дитину, кожна із сторін вправі звернутися до суду з відповідною вимогою - збільшення або зменшення суми додаткових витрат.
Зазначені вище висновки узгоджуються й з положеннями п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».
У пункті 18 вище зазначеної постанови зазначено, що передбачені статтею 185 Сімейного кодексу України додаткові витрати на утримання дитини, викликані особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом, тощо) можуть стягуватись лише з батьків і у разі фактичних витрат, їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.
Згідно медичного висновку № 7 від 19 січня 2024 року на дитину-інваліда віком до 18 років ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено діагноз: Хвороба Крона A1 L1 B1.
Як вказала позивачка та її представник у судовому засіданні, вказана хвороба потребує постійного придбання спеціальних додаткових ліків на постіній основі, дієтичне харчування та реабілітацію.
З грудня 2023 року по даний час (на момент звернення до суду із вказаним позовом) позивачкою на лікування сина було витрачено кошти, загальна сума яких становить 36 681 грн 57 коп. (з урахуванням уточнених позовних вимог).
Щодо наявності захворювання у самого відповідача, то воно не є належним доказом неможливості нести додаткові витрати на лікування дитини.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину є обґрунтованими та повністю підтверджені наявними у справі та дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами
При визначенні розміру додаткових витрат, суд враховує, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини та зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, та зважає на те, що позивач особисто понесла додаткові витрати на дитину з грудня2023 року і по час звернення до суду в розмірі 36 681 грн 57 коп., що підтверджено наявними у справі письмовими доказами, а відповідач не брав участі у вказаних додаткових витратах на дитину, відтак, стягненню з відповідача підлягає 50% від вартості понесених витрат на дитину, що складає 18 340 грн 78 коп.
За приписами частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись статтями 141, 180, 185 Сімейного кодексу України, статтями 7-13, 81, 137, 141, 263-265, 282, 354 Цивільного процесуального кодексу України,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , додаткові витрати в розмірі 18 340 (вісімнадцять тисяч триста сорок) грн 78 коп. на лікування малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в ромірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду учасниками процесу шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя Сокирко Л.М.