Справа № 464/116/24
пр.№ 2/464/565/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2024 м. Львів

Сихівський районний суд м. Львова

у складі: головуючої судді Сабари Л.В.,

секретаря судового засідання Максимець А.М.,

за участі: представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

встановив:

позивач ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 в якому просить стягнути з останнього на її користь 12127,21 грн. додаткових витрат на лікування та навчання сина ОСОБА_5 , зокрема, 9104, 37 грн. на лікування та 3022,85 грн. на навчання.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 15.08.2009 сторони зареєстрували шлюб, котрий рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.06.2014 було розірвано. Від шлюбу з відповідачем24.05.2011 народився син ОСОБА_5 , котрий на даний час є малолітнім, проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманню. 14.05.2014 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська було прийнято рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі 600 грн. щомісячно на утримання малолітнього сина. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 12.06.2023 збільшено розмір аліментів, та ухвалено стягувати по 3500 грн. щомісячно у твердій грошовій сумі з 05.12.2022 і до досягнення ОСОБА_5 повноліття. Однак, вказане рішення переглянуте судом апеляційної інстанції, та постановою Львівського апеляційного суду від 22.09.2023 постановлено стягувати із відповідача по 2500 грн. щомісячно у твердій грошовій сумі. Окрім цього, позивач із сином являються внутрішньо переміщеними особами. При цьому зазначила, що понесла додаткові витрати на утримання сина пов`язані із лікуванням та навчанням останнього на суму 24254,42 грн. Так, 06.11.2023 нею укладено договір із Харківським приватним ліцеєм «Ангстрем» у котрому дистанційно навчається дитина, а нею понесені витрати на оплату освітнього процесу в сумі 3000 грн. за перший місяць навчання та по 1500 грн. за наступні. Також, ОСОБА_5 встановлені діагнози плоскостопість та міопія слабкого ступеня обох очей, у зв`язку із чим останній потребує коригуючих устілок та ортокератологічне лікування. Таким чином, з метою забезпечення виконання рекомендацій лікарів нею понесені додаткові витрати на придбання спеціальних засобів та медикаментів. Вважає, що відповідач є працездатного віку, фізично здоровий тому має можливість оплати половину понесених додаткових витрат.

08.02.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, поданий представником відповідача ОСОБА_3 , відповідно до якого просить задовольнити позовні вимоги частково, зменшивши розмір додаткових витрат на дитину до розміру 6776,10 грн., з огляду на наступне. Так, відповідач не заперечує того, що є платником аліментів на утримання спільного з позивачем неповнолітнього сина, та щодо нього відкрито два виконавчі провадження, у котрих в нього відсутня заборгованість. Однак, у виконавчому провадженні № 44087653 ним здійснено переплату на суму 5351, 11 грн., у зв`язку із чим вважає, що таку суму слід врахувати при вирішенні позову по суті, зменшивши розмір додаткових витрат.

14.02.2024 до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, поданий представником позивача ОСОБА_1 , відповідно до якого не погоджується з доводами відповідача про наявність двох виконавчих проваджень зі стягнення аліментів, з огляду на те, що первинне виконавче провадження було відкрите з приводу стягнення 600 грн. щомісячно на утримання сина, а наразі відкритим є лише провадження щодо стягнення зміненого розміру аліментів на суму 2500 грн. Також, вважає необґрунтованими твердження про наявність переплати аліментів на заявлену суму, оскільки, нею отримано інформацію від державного виконавця про наявність такої станом на 01.01.2024 в розмірі лише 150,03 грн. Таким чином, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 05.01.2024 позовну заяву у прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю підтримала позовну заяву, підтвердила, що має на утриманні спільного із відповідачем сина, на котрого останній сплачує аліменти. Однак, зважаючи на те, що вони є внутрішньо переміщеними особами, син почав відставати у навчанні, у зв`язку із чим вона влаштувала його на дистанційну форму навчання у Харківський приватний ліцей, та понесла відповідні додаткові витрати на оплату навчання. Вважає, що у звичайних школах не забезпечується належний рівень навчання. При цьому підтвердила, що вказаний навчальний заклад надає освітні послуги не пов`язані з певними особливостями учнів, та зокрема її сина, і вибір такої освіти був лише проявом бажання. Зазначила, що ці обставини із відповідачем обговорювала, і він не заперечував щодо влаштування сина у приватний навчальний заклад, однак, договір підписувала вона сама. Крім того, сину встановили декілька діагнозів пов`язаних із захворюванням, а тому вона понесла витрати на закупівлю ортопедичних устілок, засобів для зору (лінз), придбавала лікарські засоби та оплачувала консультації у спеціалістів. Крім того ствердила, що чоловік знав, що нею будуть понесені відповідні додаткові витрати на утримання дитини, однак рекомендував їй, після цього звертатися в суд з позовом, за результатами розгляду якого він буде оплачувати кошти стягнені судом. Перед звернення до суду, вона не зверталася до відповідача про відшкодування половини понесених витрат. Заперечила, що вона від чоловіка отримала кошти в розмірі 5351.11 грн. як надміру сплачені в рахунок сплати аліментів у первинному виконавчому провадженні, усі отримані нею кошти були в межах сум передбачених виконавчим листом. Просила суд, позов задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, вважає, що батьки наділені рівними правами та обов`язками щодо виховання та утримання дитини. Позивач повність підтвердила відповідними документами що нею понесені додаткові трати на утримання спільного сина, і такі пов`язані із станом здоров`я та навчанням останнього. Таким чином, ці додаткові витрати мають нести батьки спільно. Просила позов задовольнити повністю.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Зокрема, готовий відшкодувати позивачу половину додаткових витрат понесених нею у зв`язку із станом здоров`я дитини. Вказав, що дійсно у них із позивачем є спільний син, котрого він спільно з останньою утримує. Заперечив, що позивач узгоджувала з ним питання навчання сина у приватному навчальному закладі. Вважає, що сину необхідне спілкування, і тому він може навчатися у звичайній школі. Не вважає, що навчання у приватному закладі пов`язане із певними особливостями дитини. Також, зазначив, що готовий добровільно відшкодовувати усі понесені позивачем додаткові витрати на утримання сина, що є документально підтвердженими. Не розуміє рішення позивача про стягнення таких в судовому порядку, оскільки такий спосіб створює для нього додаткові витрати пов`язані із судовим процесом. Також, при вирішенні спору, просив врахувати, що сплатив надміру аліментів у первинному виконавчому провадженні, і заявлена у відзиві сума має бути зарахована в рахунок майбутнього стягнення. Просив позов задовольнити частково, з врахуванням надміру сплачених аліментів.

Представник відповідача ОСОБА_3 повністю погодилася із позицією відповідача, викладеній у судовому засіданні, та доводами, зазначеними у заяві по суті. Вважає, що так як відповідач має на утриманні ще двох дітей, дружину, тому не може нести усі додаткові витрати на спільного із позивачем сина, без попереднього узгодження. Звичайно, це не стосується стану здоров`я дитини, бо такі обставини можуть бути непередбачуваними. Зазначила, що при вирішенні спору слід врахувати той факт, що відповідач на користь позивача сплатив надмірно аліменти, а тому їх слід зарахувати у суму, що підлягає з нього стягненню за вказаним рішенням суду. Звернула увагу, що сторони у спорі добросовісно мають користуватися наданими правами, в тому числі на звернення з позовом до суду. Однак, позивач, перед звернення до суду не пред`являла жодних вимог відповідачу, що позбавило його можливості добровільно відшкодувати заявлену суму додаткових витрат на утримання дитини.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частинами 8, 9 ст. 7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Частинами 1, 2 ст. 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

В силу ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

При цьому, згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно до ст. 229 ЦПК України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті, показаннями свідків оглянути речові докази.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

При дослідженні доказів, судом встановлено наступне.

ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровськ, відомості про батьків: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 15.01.2014 (а. с. 24).

ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є внутрішньо переміщеними особами, що вбачається з копій довідок від 10.04.2024 №1333- та №1333-, виданих Сихівським відділом соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (а. с. 16,17).

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.06.2014 шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано, визначено місце проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_4 (а. с. 5).

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 12.06.2023 позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів задоволено, збільшено розмір аліментів та присуджено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3 500,00 грн., щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.12.2022 та до досягнення дитиною повноліття, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 додаткові витрати на дитину, пов`язані з її лікуванням, у розмірі 1 766,00 грн (а. с. 26-32).

Постановою Львівського апеляційного суду від 22.09.2023 рішення Франківського районного суду м. Львова від 12.06.2023 змінено, позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів задоволено частково, збільшено розмір аліментів, визначених за рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровськ від 12.05.2014 у справі №200/1020/14-ц у розмірі 600,00 грн. щомісячно та присуджено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 500,00 грн., щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття, в частині позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину рішення суду залишено без змін (а. с. 35-46).

На виконання вказаного рішення суду, Франківським районним судом м. Львова видано виконавчі листи у справі №465/7337/22 (а. с. 13,14).

06.11.2023 між Харківським приватним ліцеєм «Ангстрем» Харківської області та ОСОБА_4 укладено договір №23/24-7-4650 на надання освітніх послуг у сфері загальної середньої освіти з використанням дистанційних технологій, відповідно до умов якого ОСОБА_4 доручає і оплачує, а Ліцей «Ангстрем» бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника надати освітні послуги в сфері загальної середньої освіти ОСОБА_5 (а. с. 18-20).

Крім того, додатком №1-1 до договору №23/24-7-4650 на надання освітніх послуг у сфері загальної середньої освіти від 06.11.2023 визначено, зокрема, загальну вартість освітніх послуг Ліцею «Ангстрем» за 23/24 навчальний рік у розмірі 12 000,00 грн. без ПДВ. Вказаний додаток підписано матір`ю ОСОБА_4 , однак у графі про батька відомості та підпис відсутні (а. с. 6).

ОСОБА_5 навчається у 7-А класі Харківського приватного ліцею «Ангстрем» Харківської області на дистанційній формі навчання, що вбачається з довідки №4650 від 10.11.2023 (а. с. 10).

Згідно з платіжними інструкціями від 06.11.2023, 05.12.2023 ОСОБА_4 сплатила Ліцею «Ангстрем» грошові кошти на оплату навчання згідно з договором №23/24-7-4650 у розмірі 6 045,69 грн. (а. с. 21-23).

Як вбачається з виписки з медичної картки пацієнта від 21.08.2023, за результатами огляду лікаря-офтальмолога, ОСОБА_5 встановлено діагноз «міопія слабкого ступеня обох очей» та рекомендовано режим зорового навантаження, ортокератологічне лікування (а. с. 11), та видано відповідні рецепти лікаря на придбання медичних препаратів (а. с. 8,9).

Крім того, з медичного висновку педіатричної ЛКК 124 від 29.09.2022 вбачається, що ОСОБА_5 встановлено діагноз «плоскостопість», у зв`язку із чим рекомендовано коригуючі устілки у взуття (а. с. 12).

Також, ОСОБА_4 понесено витрати на придбання устілок на суму 1 900,00 грн. (а. с. 15), Shalccon-Oxystar пероксидна системи, Schalcon-Releasy на суму 850 грн. (а. с. 25), а також пов`язані з офтальмологічним лікуванням на суму 15 458,73 грн. (а. с. 7).

Як вбачається з копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 від 14.04.2021, НОМЕР_3 від 10.07.2019 ОСОБА_2 є батьком неповнолітніх ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а. с. 68,69).

З аналізу вказаних доказів слідує, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, від котрого в них ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_5 , що на даний час є неповнолітнім. Наразі шлюб між сторонами розірвано, дитина проживає із матір`ю, батько бере учать в утриманні сина, шляхом сплати аліментів, що стягуються на підставі рішення суду. Вказані обставини визнаються сторонами та доведенню на час розгляду справи не підлягають.

Окрім того, встановлено, що ОСОБА_5 навчається у Харківському приватному ліцеї «Ангстрем» Харківської області з використанням дистанційних технологій на підставі договору, укладеного позивачем, з листопада 2023 року, у серпні 2023 року йому встановлено діагноз, пов`язаний із захворюванням очей, та надано рекомендації згідно з рецептами, на виконання котрих позивачем придбано рефракційні лінзи, розчин для їх стерилізації, очні краплі, а також понесено витрати на офтальмологічне обстеження, консультацію лікаря, підбір очних засобів, у вересні 2022 року встановлено діагноз плоскостопість, та надано відповідні рекомендації, у зв`язку із чим, позивачем придбавалися устілки. Такі фактичні обставини також визнаються сторонами без застережень в частині розміру понесених витрат.

Разом з тим, при вирішенні позовних вимог, суд враховує наступне.

Згідно з п. 16 Постанови ПВСУ № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (надалі Постанова) Верховний Суд України зважає на те, що в силу ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

У п. 18 вказаної Постанови звернута увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК

України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч. 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Як закріплено у ст. 53 Конституції України, повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам.

Згідно з ч. ч. 1-6 ст. 3 Закону України «Про освіту» кожен має право на якісну та доступну освіту. Право на освіту включає право здобувати освіту впродовж усього життя, право на доступність освіти, право на безоплатну освіту у випадках і порядку, визначених Конституцією та законами України. В Україні створюються рівні умови доступу до освіти. Ніхто не може бути обмежений у праві на здобуття освіти. Право на освіту гарантується незалежно від віку, статі, раси, стану здоров`я, інвалідності, громадянства, національності, політичних, релігійних чи інших переконань, кольору шкіри, місця проживання, мови спілкування, походження, соціального і майнового стану, наявності судимості, а також інших обставин та ознак. Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих. Кожен має право на доступ до публічних освітніх, наукових та інформаційних ресурсів, у тому числі в мережі Інтернет, електронних підручників та інших мультимедійних навчальних ресурсів у порядку, визначеному законодавством. Держава здійснює соціальний захист здобувачів освіти у випадках, визначених законодавством, а також забезпечує рівний доступ до освіти особам із соціально вразливих верств населення. Держава створює умови для здобуття освіти особами з особливими освітніми потребами з урахуванням індивідуальних потреб, можливостей, здібностей та інтересів, а також забезпечує виявлення та усунення факторів, що перешкоджають реалізації прав і задоволенню потреб таких осіб у сфері освіти.

Зокрема, як передбачено ст. 19 вказаного Закону органи державної влади та органи місцевого самоврядування створюють умови для забезпечення прав і можливостей осіб з особливими освітніми потребами для здобуття ними освіти на всіх рівнях освіти з урахуванням їхніх індивідуальних потреб, можливостей, здібностей та інтересів. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування та заклади освіти створюють особам з особливими освітніми потребами умови для здобуття освіти нарівні з іншими особами шляхом належного фінансового, кадрового, матеріально-технічного забезпечення та забезпечення універсального дизайну та/або розумного пристосування, що враховує індивідуальні потреби та можливості таких осіб, визначені в індивідуальній програмі розвитку. Навчання, виховання та розвиток осіб з особливими освітніми потребами у закладах дошкільної, позашкільної та загальної середньої освіти здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, інших джерел, не заборонених законодавством, у тому числі з урахуванням потреб дитини, визначених в індивідуальній програмі розвитку.

Статтею 19 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на освіту. Держава гарантує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти в державних і комунальних закладах освіти; надання стипендій та пільг здобувачам освіти таких закладів у порядку, встановленому законодавством України. Громадяни мають право безоплатно здобути фахову передвищу та вищу освіту в державних і комунальних закладах освіти на конкурсній основі. Держава забезпечує право на вибір навчального закладу і навчання рідною мовою чи на вивчення рідної мови у державних і комунальних навчальних закладах. Місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування організовують облік дітей дошкільного та шкільного віку для виконання вимог щодо навчання дітей у загальноосвітніх навчальних закладах.

Аналіз вищевказаних норм свідчить про те, батьки, на утриманні котрих перебуває неповнолітня дитина, зобов`язані вжити заходів щодо здобуття останньою повної загальної середньої освіти зважаючи на те, що держава не тільки гарантує, але створює умови з урахуванням всіх потреб дитини на безоплатність такої освіти.

Зважаючи на те, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно (ст. 157 СК України), саме вони вправі вирішувати вид освіти, форму здобуття, організаційно-правовий статус навчального закладу з огляду на матеріальні можливості належного забезпечення навчального процесу та особливості освітніх потреб дитини.

Таким чином, попри те, що держава забезпечує безоплатну освіту, в тому числі для осіб із особливими освітніми потребами, вибір приватного закладу освіти залежить від добровільної згоди обох батьків.

За таких умов, суд погоджується із правовою позицією ВС викладену у постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 201/15248/16 (провадження № 61-4862св18). Зокрема, що положення ст. 185 СК України стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Аналогічна позиції викладена також у постанові від 09 вересня 2019 року у справі № 344/5315/18 (провадження № 61-6722св19).

Таким чином, так як ОСОБА_5 навчається в приватній школі за бажанням матері, оскільки договір підписувався лише нею, а тому не може визнаватися судом як крайньою необхідністю чи особливими обставинами в розумінні положень статті 185 СК України, оскільки позивачка не довела існування особливих обставин, які зумовили б потребу платного навчання дитини у приватному ліцеї при наявності можливості отримання дитиною безкоштовної середньої освіти, гарантованої державою, та не навела мотивів вибору освітнього закладу, що зокрема залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини. Позивачка не надала доказів на підтвердження того, що між нею та відповідачем були узгоджені питання щодо навчання сина у приватній школі, в якій останній навчається.

За таких обставин, доводи позивача про стягнення додаткових витрат з відповідача на утримання неповнолітнього сина, пов`язаних із навчанням у приватному закладі освіти є необґрунтованими, та такими , що до задоволення не підлягають.

Разом з тим, зважаючи на те, що неповнолітньому ОСОБА_5 встановлені діагнози пов`язані із захворюваннями, та позивачем понесені додаткові витрати задля забезпечення рекомендацій лікарів, ці обставини суд визнає особливими, оскільки зумовлені хворобою, не враховувалися судом при визначенні розміру аліментів, а тому позов в цій частині підлягає до задоволення.

При цьому, суд при визначенні розміру додаткових витрат пов`язаних із хворобою неповнолітнього, враховує, що дитина проживає із позивачем, останні є внутрішньо переміщеними особами, на утриманні відповідача є двоє неповнолітніх дітей, доказів про те, позивач та відповідач не працюють, чи місячний дохід таких не дає можливості забезпечити рекомендоване лікарями лікування, або, що вартість лікування є вищою, ніж могла б бути забезпечена за інших умов, не надано, відповідач не оспорював позовні вимоги в цій частині, тому, зважаючи на те, що позивачем уже понесено витрати, що підтверджені належними, достовірними та допустимими доказами, батьки несуть рівні обов`язки щодо дитини, тому з відповідача слід стягнути половину понесених позивачем додаткових витрат.

Одночасно, суд, беручи до уваги позицію відповідача, щодо зарахування надміру сплачених аліментів в розмірі 5351,11 грн. в рахунок понесених позивачем додаткових витрат на утримання неповнолітнього, вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 601 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Разом з тим, статтею 193 ЦПК України визначено, що відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

З огляду на це, суд прийшов до переконання, що питання про зарахування переплати за аліментами може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини за наявності наступних обставин: відповідачем здійснено переплату аліментів, цей факт визнається позивачем, без ознак спору з даного приводу, або його доведено належними, достовірними, допустимими та достатніми доказами долученими до відзиву чи зустрічного позову.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач не визнає факту переплати за аліментами, і вказана позиція викладена у відповіді на відзив.

З долучених відповідачем до відзиву доказів, а саме листа Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах м.Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) №28.41/14721/7 від 24.01.2024, судом встановлено, що у відповідача відсутня заборгованість по аліментах у виконавчому провадженні № 44087653 з примусового виконання виконавчого листа № 200/1020/14ц від 17.06.2014 про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5 .. Згідно Розрахунків доданих до листа, вбачається, що станом на вересень 2022 у графі сукупний розмір заборгованості дорівнює -5351,11 грн., що свідчить про переплату, в той час як станом на грудень 2023, сукупний розмір заборгованості дорівнював -1150,03 грн., тобто переплата зменшилася. Одночасно, з розрахунку долученого до відповіді на відзив, позивачем доведено, що сукупний розмір заборгованості складав -150,03 грн.

Таким чином, беручи до уваги, постанову Львівського апеляційного суду від 22.09.2023 котрою змінено рішення Франківського районного суду м. Львова від 12.06.20023 в частині збільшення розміру аліментів, ОСОБА_5 є неповнолітньою особою, на котрого щомісячно стягуються аліменти в розмірі 2500 грн., на момент розгляду справи відповідачем не надано доказів, на підставі котрих би судом було встановлено, що на даний час наявна переплата по аліментах, і що 5351,11 грн. надміру сплачених коштів станом на вересень 2022, не враховано в рахунок сплати аліментів в наступних місяцях, оскільки як вбачається із розрахунків розмір такої поступово зменшувався до січня 2024 і становив 150,03 грн., така вимога відповідача не визнається і заперечується позивачем, відповідачем не пред`явлено вимогу позивачу про повернення коштів з метою захисту свого права чи інтересу, у зв`язку із чим відсутні підстави для застосування норм цивільного судочинства про зарахування зустрічних вимог з метою припинення зобов`язання.

З огляду на це, доводи відповідача про необхідність зменшення ціни позову на суму здійсненої переплати по аліментах є необґрунтованими та не доведеними, а тому до задоволення не підлягають.

Крім того, при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує те, що позивач при зверненні до суду з позовом звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

На підставі ст. ст. 141, 157, 180, 181, 185 СК України, керуючись ст. ст. 2, 81, 141, 263265, 354, 355 ЦПК України, суд,

ухвалив:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 9 104 (дев`ять тисяч сто чотири) гривні 37 (тридцять сім) копійок.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 червня 2024 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Головуюча Сабара Л.В.