П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 листопада 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Кожух О.А.,

суддів Джуги С.Д., Собослоя Г.Г.,

за участі секретаря Гусоньки З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 квітня 2024 року (головуючий суддя Бедьо В.І.) у справі № 308/17585/23 за клопотанням Акціонерного товариства «євробус а.с.» (eurobus a.s.) про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст клопотання

У жовтні 2023 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області подано клопотання Акціонерного товариства «євробус а.с.» (eurobus a.s.), в якому просило:

визнати і надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення Районного суду м. Гуменне (справа №17Cb/26/2020; Ідентифікаційний номер:) від 05 жовтня 2020 року та ухвали від 05 лютого 2021 року, яким стягнуто із ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь АТ «євробус а.с.» (eurobus a.s.) (ідентифікаційний номер організації: 36211079) 55 160,94 євро заборгованості та 4396,28 євро судових витрат, що за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали становить 2 324 354, 14 гривень заборгованості та 185 252, 205 гривень судових витрат.

Клопотання мотивовано тим, що кредитор АТ «євробус а.с.» (eurobus a.s.), як юридична особа резидент Словацької Республіки, що зареєстрована у встановленому порядку 01 січня 2002 року, уклало 16 березня 2018 року договір №01 про надання агентських послуг із громадянином України ОСОБА_1 (далі Договір).

Згідно умов Договору ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання продавати квитки на автомобільний транспорт АТ «євробус а.с.» пасажирам та перераховувати кошти від продажу квитків у безготівковій формі на розрахунковий рахунок АТ «євробус а.с.».

Оскільки ОСОБА_1 не виконав своїх зобов`язань, в частині п.3.6. Договору, АТ «євробус а.с.», із дотриманням п.5.7. Договору, звернулось 02.03.2020 до Районного суду м. Гуменне про стягнення коштів.

Рішенням Районного суду м. Гуменне (справа №7СЬ/26/2020; ідентифікаційний номер: ) від 05.10.2020 стягнуто з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача АТ «євробус а.с.» 55160,94 євро.

Ухвалою цього ж суду від 05.02.2021 стягнуто з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача АТ «євробус а.с.» судові витрати у справі №17Cb/26/2020 в сумі 4396,28 євро.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 квітня 2024 року клопотання АТ «євробус а.с.» (eurobus a.s.) задоволено.

Визнано і надано дозвіл на примусове виконання на території України рішення Районного суду м. Гуменне (справа №17Cb/26/2020; Ідентифікаційний номер:) від 05 жовтня 2020 року та ухвали від 05 лютого 2021 року, яким стягнуто із ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь АТ «євробус а.с.» ((eurobus a.s.) (ідентифікаційний номер організації: 36211079) 55 160,94 євро заборгованості та 4396,28 євро судових витрат, що за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали становить 2 324 354,14 гривень заборгованості та 185 252, 205 гривень судових витрат.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

На дану ухвалу подав апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу місцевого суду скасувати та прийняти постанову, якою клопотання АТ «євробус а.с.» залишити без розгляду та повернути разом з доданими до нього документами.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що за змістом рішення іноземного суду місцем проживання боржника на день його ухвалення є Словацька Республіка, м. Сніна. Натомість місцем проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 . Отже зі змісту такого рішення іноземного суду вбачається, що боржник не був повідомлений іноземним судом про розгляд справи. Відтак стягувач не подав всіх документів, які необхідні для надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду на території України. Вказане є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції. Також зазначає, що місцевий суд, усупереч ч. 1 ст. 467 ЦПК України, не повідомив ОСОБА_1 про надходження клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду і не запропонував йому у місячний строк подати можливі заперечення проти цього клопотання.

Позиція інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «євробус а.с.», в інтересах якого діє адвокат Мартиневич Ю.О., просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Зокрема зазначає, що боржник ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату час і місце розгляду справи (додаток 8 до заяви про надання дозволу на примусове виконання рішення, іноземного суду) (а.с. 74, 77). Також адвокат Мартиневич Ю.О. подав до апеляційного суду клопотання, в якому просив розглянути справу без участі заявника та його представника.

Заслухавши суддю-доповідача, позицію представника апелянта, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія дійшла таких висновків.

Фактичні обставини справи та застосовані норми права

Визнання рішення іноземного суду - поширення законної сили рішення іноземного суду на територію України в порядку, встановленому законом (пункт 10 частини першої статті 1 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Відповідно до статті 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Згідно зі статтею 82 Закону України «Про міжнародне приватне право» визнання та виконання рішень, визначених у статті 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.

Відповідно до статті 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності. У разі якщо визнання та виконання рішення іноземного суду залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.

Статтею 463 ЦПК України передбачено, що рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

Відповідно до ч.1 ст. 464 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Згідно з ч. 1-3 ст. 466 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається у письмовій формі і повинно містити:

1) ім`я (найменування) особи, яка подає клопотання, зазначення її місця проживання (перебування) або місцезнаходження, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

2) ім`я (найменування) боржника, зазначення його місця проживання (перебування), його місцезнаходження чи місцезнаходження його майна в Україні;

3) мотиви подання клопотання.

Суд за заявою особи, яка подає клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду такого клопотання, якщо невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

До клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, не визначено перелік документів, що мають додаватися до клопотання, або за відсутності такого договору, до клопотання додаються такі документи:

1) засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про примусове виконання якого подається клопотання;

2) офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили (якщо це не зазначено в самому рішенні);

3) документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи;

4) документ, що визначає, в якій частині чи з якого часу рішення іноземного суду підлягає виконанню (якщо воно вже виконувалося раніше);

5) документ, що посвідчує повноваження представника (якщо клопотання подається представником);

6) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами України.

Згідно з частиною шостою статті 467 ЦПК України, розглянувши подані документи та вислухавши пояснення сторін, суд постановляє ухвалу про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду або про відмову у задоволенні клопотання з цього питання. Копія ухвали надсилається судом сторонам у триденний строк з дня постановлення ухвали.

Відповідно до статті 468 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено, зокрема, якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином і вчасно повідомлено про розгляд справи;

Згідно до ст. 54 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, ратифікованої Законом України №240/94ВР від 10.11.1994 року, клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішень, передбачених у статті 51, розглядаються судами Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання.

Суд, що розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені цією Конвенцією, дотримані. У випадку, якщо умови дотримані, суд виносить рішення про примусове виконання.

Порядок примусового виконання визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання.

Встановлено, що Кредитор Акціонерне товариство «євробус а.с.» (eurobus a.s.) як юридична особа-резидент Словацької Республіки, що зареєстрована у встановленому порядку 01 січня 2002 року, уклало 16 березня 2018 року договір №01 про надання агентських послуг із громадянином України ОСОБА_1 , що діяв як незалежний суб`єкт господарювання фізична особа, зареєстрований відповідно до законодавства Словацької Республіки, АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер організації: НОМЕР_2 (а.с. 16-22).

Згідно умов Договору ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання продавати квитки на автомобільний транспорт АТ «євробус а.с.» пасажирам та перераховувати кошти від продажу квитків в безготівковій формі на розрахунковий рахунок АТ «євробус а.с.» Оскільки ОСОБА_1 не виконав своїх зобов`язань, в частині п.3.6. Договору, АТ «євробус а.с.», відповідно до п.5.7. Договору (щодо обрання сторонами у разі спору законодавства Словацької Речпубліки), звернулося до Районного суду м. Гуменне із позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Рішенням Районного суду м. Гуменне (справа №7СЬ/26/2020; ідентифікаційний номер: ) від 05 жовтня 2020 року стягнуто з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача АТ «євробус а.с.» 55160,94 євро (а.с. 23-40). Рішення набрало законної сили 19.11.2020 (а.с. 59).

Ухвалою цього ж суду від 05 лютого 2021 року стягнуто з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача АТ «євробус а.с.» судові витрати у справі №17Cb/26/2020 в сумі 4396,28 євро (а.с. 49-62).

Суд першої інстанції, з`ясовуючи умови визнання та виконання рішення іноземного суду, що підлягає примусовому виконанню, виходив із того, що відсутні підстави для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, передбачені ст. 468 ЦПК України.

Врахувавши, що в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд відповідно до ч. 8 ст. 467 ЦПК України визначив суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до того, що у задоволенні клопотання АТ «євробус а.с.» слід було відмовити, оскільки ОСОБА_1 , стосовно якого постановлено рішення іноземного суду, не було належним чином і своєчасно повідомлено про час і місце розгляду справи, тому він не мав можливості взяти участь у судовому процесі.

Згідно з доданим заявником до справи підтвердженням судді від 03.04.2023, у справі №7СЬ/26/2020 відповідач ОСОБА_1 , юридична адреса: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер організації: НОМЕР_2 був належним чином та своєчасно викликаний в судове засідання, призначене на 05 жовтня 2020 року відповідно до норм чинного законодавства, та був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Повістка про виклик до суду була доставлена ОСОБА_1 відповідно до § 106 абз. 1 лист b) у зв`язку з § 111 абз. 3 Закону № 160/2015 зб. Цивільного процесуального кодексу 23.07.2020 року. (а.с. 74-77).

Положеннями § 106 Цивільного процесуального кодексу Словаччини (Закону № 160/2015) врегульовано адресу для доставки.

(1) Якщо мова йде не про доставку до електронної поштової скриньки згідно зі спеціальним положенням, або про вручення в особливих випадках відповідно до ч. 2 параграфа 107 і адресат не надав іншу адресу для вручення, суд вручає документи:

a) фізичній особі за адресою, зареєстрованою в Реєстрі жителів Словацької Республіки, або адресою місця проживання іноземця на території Словацької Республіки, відповідно до типу проживання іноземця,

b) юридичній особі за адресою зареєстрованого місцезнаходження, зареєстрованого в Торговому реєстрі або іншому публічному реєстрі

(2) Сторона може обрати представника для вручення.

(3) Якщо фізична особа не має адреси, зареєстрованої в Реєстрі жителів Словацької Республіки, суд вручає документи цій фізичній особі шляхом повідомлення на офіційній дошці оголошень суду та на веб-сайті компетентного суду. Документ вважається врученим через 15 днів після публікації повідомлення, навіть якщо адресат про це не дізнався.

Положеннями § 111 Цивільного процесуального кодексу Словаччини (Закону № 160/2015) врегульовано порядок особистого вручення документів.

(1) Вручення відбувається особисто адресату, коли він підтверджує отримання документа на повідомленні про вручення документа («підтвердження отримання»); Подробиці у підтвердженні отримання вважаються правдивими, якщо не доведено інше. Підтвердження про отримання є публічним документом.

(2) Документи, щодо яких це передбачено законом, і документи, щодо яких суд так наказує, вручаються особисто.

(3) Якщо документ не може бути вручений за адресою, зазначеною в параграфі 106, документ вважається врученим у день повернення недоставленого відправлення до суду, навіть якщо адресат не знає про це.

Положеннями § 116 Цивільного процесуального кодексу Словаччини (Закону № 160/2015) регламентує «Особливе положення щодо вручення позовної заяви фізичній особі».

(1) Якщо позов не може бути вручений відповідачу, який є фізичною особою, за адресою, зазначеною в статті 106 (1)(a), суд зобов`язаний вжити всіх необхідних заходів для встановлення фактичного місця проживання відповідача.

(2) У разі невручення судом заяви за адресою, встановленою в порядку, зазначеному в пункті 1, суд публікує повідомлення про вчинення дії на офіційній дошці оголошень суду та на веб-сайті компетентного суду. Позов вважається врученим через 15 днів після публікації повідомлення, навіть якщо адресат про це не дізнався.

(3) Інші документи вручаються судом відповідачу за адресою, зазначеною в статті 106(1)(a).

Як слідує зі звіту про стан виконавчого провадження судового виконавця Виконавчої служби м. Кошице ІІ від 29.03.2023, ОСОБА_2 із 01.07.2019 фізична особа підприємець, АДРЕСА_2 (а.с. 92-93).

Фізична особа як суб`єкт господарської діяльності (фізична особа підприємець), не є юридичною особою.

Встановлено, що Договір про надання агентських послуг від 16.03.2018 було укладено з ОСОБА_1 саме як незалежним суб`єктом господарювання фізичною особою.

Відповідач ОСОБА_1 у спірних правовідносинах не є юридичною особою, а фізичною особою - підприємцем, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця від 06.12.2017, виданим відділом з питань реєстрації фізичних осіб - підприємців Районної Ради м. Гуменне, у якому зазначено його місце проживання - АДРЕСА_3 (а.с. 210).

При цьому згідно підтвердження судді від 03.04.2023 у справі №7СЬ/26/2020, повідомлення ОСОБА_1 було надіслано судом 23.07.2020 за адресою: АДРЕСА_2 , однак ще за 2 дні до моменту надіслання, 21.07.2020 адреса відповідача була змінена на АДРЕСА_4 , що стверджується посвідкою на проживання № RG 956189 (а.с. 212).

Крім того, згідно вказаного підтвердження судді від 03.04.2023, ОСОБА_1 повідомлявся за правилами повідомлення юридичної особи. Інформації про повідомлення ОСОБА_1 на офіційній дошці оголошень суду та на веб-сайті компетентного суду у підтвердженні судді не міститься.

На спростування доказів про доставлення йому 23.07.2020 повістки про виклик та посилань щодо повідомлення іноземним судом про час і місце розгляду справи, крім доводів про своє зареєстроване місце проживання в Україні та інше місце проживання у Словацькій Республіці, ОСОБА_1 стверджував, що не був у відповідний період часу у Словацькій республіці, проживав на території України та надав до суду апеляційної інстанції копію паспорта для виїзду за кордон, згідно з яким він був за кордоном, зокрема, 17.02.2020, надалі з 12.08.2020 по 22.08.2020, з 22.09.2024 по 30.09.2024.

Суд першої інстанції не надав належної правової оцінки підтвердженню від 03.04.2023 (а.с. 74, 77) та не перевірив, чи є зазначений належним і допустимим доказом, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи.

Місцевий суд повинен був з`ясувати дійсні обставини виклику особи на підставі поданих до справи сторонами доказів, однак не звернув належної уваги на те, що документ, поданий на підтвердження доставлення повістки про виклик учасника як юридичної особи (відповідно до § 106 абз. 1 лист b) у зв`язку з § 111 абз. 3 Закону № 160/2015), натомість відповідач ОСОБА_1 не є юридичною особою.

Копії повістки про виклик до суду відповідача ОСОБА_1 на 05.10.2020 заявником АТ «євробус а.с.» до матеріалів справи не надано.

Крім того, заявником не надано належних і допустимих доказів на підтвердження повідомлення про судове засідання, в якому постановлено ухвалу іноземного суду від 05.02.2021.

Місцевий суд зазначеного не врахував та не надав належної правової оцінки змісту підтвердження про доставлення повістки про виклик від 03.04.2023, а додані заявником письмові докази свідчать, що відповідача ОСОБА_1 не було належним чином і вчасно повідомлено про розгляд справи, про дату, час і місце судових засідань призначених на 05.10.2020 та 05.02.2021.

Встановивши, що ОСОБА_1 не є юридичною особою, а також у період часу з моменту пред`явлення позову до іноземного суду та до ухвалення рішення, перебував на території України за адресою його постійного місця проживання, судовою колегією встановлено, що у справі відсутні належні й допустимі докази, що ОСОБА_1 було належним чином і вчасно повідомлено про розгляд справи.

Безумовною підставою відмови в задоволенні клопотання про визнання й виконання рішення іноземного суду є той випадок, коли відповідач не брав участі у процесі внаслідок того, що йому або його уповноваженому не було своєчасно і належним чином вручено виклик у суд, оскільки жодна особа не може бути позбавлена доступу до суду та права бути заслуханою під час розгляду справи.

Стаття 6 Європейської конвенції про захист прав людини гарантує право на справедливий судовий розгляд. Вона закріплює принцип верховенства закону, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємними частинами «права на суд» слід розглядати, зокрема, наступні вимоги: вимога «змагальності» процесу відповідно до ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини передбачає наявність можливості бути поінформованим і коментувати зауваження або докази, представлені протилежною стороною, в ході розгляду; право на «публічне слухання», що передбачає право на усне слухання і особисту присутність сторони в цивільному судовому процесі перед судом (Екбатані проти Швеції (Ekbatani v. Sweden, 26.05.1988 року, заява № 10563/83, пп. 24-33); право на ефективну участь (T. та V. проти Сполученого Королівства, 16.12.1999 року, заяви № 24724/94 та № 24888/94, пп. 83-89).

Стаття 6 Європейської конвенції про захист прав людини головним чином служить для визначення того, чи були надані заявнику достатні можливості викласти свою позицію і оскаржити докази, які він вважав недостовірними, а не для того, щоб оцінювати правильність або неправильність рішення, прийнятого національними судами (Каралевічус проти Литви (Karaleviиius v. Lithuania), 06.06.2002 року, заява № 53254/99). За приписами п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» № 12 від 24.12.1999, відповідно до міжнародних договорів України суд відмовляє у задоволенні клопотання про визнання та виконання рішення іноземного суду у випадках, коли, зокрема: відповідач не брав участі у процесі внаслідок того, що йому або його уповноваженому не було своєчасно і належним чином вручено виклик у суд.

До аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 461/8156/17, в якому зазначив, що при розгляді справи щодо визнання та виконання рішення іноземного суду, що підлягає примусовому виконанню на підставі міжнародної угоди, визначальним є документ, який підтверджує, що сторона, відносно якої винесено рішення і яка не брала участі у розгляді справи, отримала виклик у судове засідання своєчасно і належним чином.

Доказів того, що ОСОБА_1 своєчасно і належним чином вручено виклик у судові засідання, за наслідками яких Районним судом м. Гуменне було прийнято рішення від 05.10.2020 та ухвалу від 05.02.2021, заявником суду не надано.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що боржник був позбавлений можливості взяти участь в судовому процесі через те, що його не було належним чином та вчасно повідомлено про розгляд справи, що вказує на наявність підстав для відмови у задоволенні клопотання Акціонерного товариства «євробус а.с.» (eurobus a.s.) про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішень іноземного суду.

Висновки за результатом розгляду апеляційної скарги

Враховуючи викладене, встановивши, що боржник ОСОБА_1 був позбавлений можливості взяти участь в судовому процесі через те, що його не було належним чином та вчасно повідомлено про розгляд справи, колегія суддів вважає, що ухвалу суду першої інстанції, відповідно п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні клопотання АТ «євробус а.с.» (eurobus a.s.) про визнання і надання дозволу на примусове виконання на території України рішення іноземного суду.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 квітня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити Акціонерному товариству «євробус а.с.» (eurobus a.s.) у задоволенні клопотання про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення суду Словацької Республіки Районного суду м. Гуменне (справа №17Cb/26/2020; Ідентифікаційний номер:) від 05 жовтня 2020 року та ухвали від 05 лютого 2021 року, яким стягнуто із ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь АТ «євробус а.с.» ((eurobus a.s.) (ідентифікаційний номер організації: 36211079) 55 160,94 євро заборгованості та 4396,28 євро судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 листопада 2024 року.

Головуюча:

Судді: