Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/6575/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.11.2024 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Левка Т.Ю.,

секретар судового засідання Роман К.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: державний нотаріус Боричок К.В., про визнання права власності на спадщину за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: державний нотаріус Боричок К.В., про визнання права власності на спадщину за законом.

Вимоги позову мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба позивачки ОСОБА_3 . Після її смерті залишилося спадкове майно - житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , який згідно договору купівлі-продажу від 18.07.1956р. за реєстром №2889 зареєстрований за померлою. Дідо позивачки ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті баби позивачки спадщину в порядку ст.1268 ЦК України прийняв батько позивачки ОСОБА_5 , оскільки на момент смерті він проживав зі спадкодавцем разом, однак за життя право на неї не оформив. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивачки ОСОБА_5 . Позивачка вказує, що після смерті батька вона прийняла спадщину,оскільки своєчасно у визначений законом термін звернулася за прийняттям спадщини, подавши заяву в державну нотаріальну контору. Спадкоємцями на той час на спадкове майно були: мати позивачки ОСОБА_6 , брати - ОСОБА_7 та ОСОБА_2 . Однак ними всіма подано заяви про відмову від спадщини, які знаходяться в матеріалах спадкової справи. Крім того, на сьогоднішній день мати позивачки ОСОБА_6 та брат ОСОБА_7 померли . Державний нотаріус відмовила позивачці у видачі видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючих документів на спадкове майно. За таких обставин позивачка змушена звернутися за визнанням права власності на спадщину в судовому порядку.

Позивачка ОСОБА_1 у підготовче засідання не з`явилася, однак подала до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 будучи повідомленим про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання належним чином, в підготовче судове засідання не з`явився, однак подав через канцелярію суду письмову заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутність, вимоги позивача визнає повністю.

Третя особа державний нотаріус Боричок К.В. про день, час та місце розгляду справи будучи повідомленою належним чином своєчасно, в підготовче засідання також не з`явилася, заяв, клопотань від неї не надходило.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе у підготовчому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

В підготовчому засіданні належними доказами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба позивачки ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про смерть.

Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно - житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , який належав померлій на праві власності на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого державним нотаріусом Виноградівської держнотконтори 18.07.1956 р. в реєстрі за №2889.

На випадок своєї смерті спадкодавець заповіт не залишила.

У порядку ст.1268 ЦК України спадщину прийняв батько позивачки син спадкодавця ОСОБА_5 , оскільки на момент смерті він проживав зі спадкодавцем разом в спадковому будинку, що стверджується довідкою виконкому Королівської селищної ради від 11.09.2024 № 791.

Разом з тим спадкові права батько позивачки документально не оформив.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивачки ОСОБА_5 , що стверджується свідоцтвом про смерть.

Після його смерті відкрилася спадщина на вище вказаний житловий будинок.

Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийнялва його дочка, позивачка пол справі ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Кекерчень), яка у визначений законом строк подала відповідну заяву до Виногардівської державної нотаріальної контори, де було заведено спадкову справу за № у Спадковому реєстрі 57199833, номер у нотаріуса 59/2015.

Крім позивачки спадкоємцями за законом першої черги були : мати позивачки ОСОБА_6 , брати - ОСОБА_7 та ОСОБА_2 . Однак ними всіма подано заяви про відмову від спадщини.

На сьогодні мати позивачки та її брат ОСОБА_7 померли.

Відповідач ОСОБА_2 на спадщину не претендує.

В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У зв`язку з необхідністю оформлення спадщини, що залишилася після смерті батька позивачка звернулася до державного нотаріуса Боричок К.В., однак у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачці відмовлено по причині відсутності оригіналу правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що свідчить лист-відмова від 13.09.2024 № 322/01-16.

Правовстановлюючі документи на спадковий будинок на імя спадкодавця не виготовлено.

Технічна інвентаризація спадкового житловий будинку проведена.

Згідно довідки КП «Виноградівське РБТІ» за №834 від 01.09.2024р. та технічного паспорту на житловий будинок даний житловий будинок будівництвом завершений і його інвентаризаційна вартість складає 226 064,00 гривень.

Таким чином позивачка не має можливості оформити спадщину через нотаріальну контору із-за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Ст. 1297 Цивільного кодексу України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Разом з тим, у разі відсутності документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, або відсутності державної реєстрації права власності необхідно з`ясувати причини відсутності правовстановлюючих документів, державної реєстрації права власності або документів на забудову. У разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно судами може визнаватись у порядку спадкування право на забудову, право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим судом правовим режимом спірного майна.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачкою на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 18, 81, 200, 206, 223, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 5, 16, 328, 392, 1216, 1220, 1222, 1261, 1268, 1270, 1274 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_2 , загальною площею 37,6 кв.м., в т.ч. житлова 16,9 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийТ. Ю. Левко