Провадження № 2/932/815/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2024 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Кудрявцевої Т.О., розглянувши у приміщенні суду у м. Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, третя особа Дніпровська міська рада, про визнання права на приватизацію квартири та зобов`язання вчинити певні дії -

ВСТАНОВИВ:

14 грудня 2023 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена позовна заява, в якій ОСОБА_1 просить суд визнати за ним та за членами його сім`ї, які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , право на приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради вчинити повний обсяг юридично значимих дій по приватизації (передачі у власність) квартири за адресою: АДРЕСА_1 , за заявою на приватизацію квартири від 13.09.2023, яка подана 19.09.2023 реєстраційний номер 82-108-01-2023 відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 31.08.2000 його матері ОСОБА_2 виконавчим комітетом Бабушкінської районної ради міста Дніпропетровська було видано ордер на право зайняття житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі якого відбулось вселення її та членів її сім`ї у вказану квартиру. З огляду на те, що ордер на вселення було здано до відповідної житлово-експлуатаційної організації, а за результатами розгляду заяви про передачу квартири АДРЕСА_3 у спільну часткову власність ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було надано відповідь про неможливість вчинення такої дії з огляду на відсутність належним чином завіреної копії ордера, тому він вважає за необхідне звернутись до суду з даним позовом.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справ між суддями від 14.12.2023 справу передано для розгляду судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Кудрявцевій Т.О.

Ухвалою суду від 18.12.2023 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху у зв`язку з її не відповідністю приписам ЦПК України та надано позивачу строк для усунення її недоліків.

Ухвалою судді від 25.12.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачу надсилалась копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками до неї і відповідно до вимог ст. 190, 272 ЦПК України відповідач є таким, що належним чином повідомлений про розгляд цієї цивільної справи та про свої процесуальні права та обов`язки, однак правом на подання відзиву, будь-якої письмової заяви або клопотання не скористався.

Третьою особою 19.02.2024 було надано суду пояснення, викладені доводи в яких зводяться до не згоди з заявленими позовними вимогами. Зазначено, що процедура передання у власність громадянину квартири передбачає обов`язкове надання належним чином завіреної копії документа, який посвідчує правомірність вселення, у даному випадку таким документом є ордер. Оскільки позивачем, в тому числі, не було надано належним чином завіреної копії ордера, передання у власність квартири є неможливою. Також вказано про те, що позовна вимога про зобов`язання вчинити дії є такою, що спрямована на втручання у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень та виходить за межі визначених законодавством повноважень суду.

Позивачем 22.03.2024 було надано суду додаткові письмові пояснення, в яких зазначено, що нормативно-правовими актами, які регулювали порядок вселення у 2000-х роках, передбачався обов`язок громадянина при вселенні у жиле приміщення передати ордер у житлово-експлуатаційну організацію, у зв`язку з чим його надання до пакету документів для приватизації квартири є неможливим.

Розглянувши справу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з копії «Довідки № 1524 від 18.08.2023 року про реєстрацію місця проживання громадян зареєстрованих у жилому приміщенні (кімнаті, кімнатах) у гуртожитку», виданої КП «Жилсервіс-5» ДМР, за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як зазначає у позові позивач ОСОБА_1 , 31.08.2000 його матері ОСОБА_2 виконавчим комітетом Бабушкінської районної ради міста Дніпропетровська було видано ордер на право зайняття житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі якого відбулось вселення її у вказану квартиру, в ордері він вказаний як член сім`ї, тому він має право на приватизацію квартири. Після вселення в надане житлове приміщення вказаний ордер був зданий у відповідну житлово-експлуатаційну організацію, як того вимагає закон. Він позивач є членом сім`ї ОСОБА_2 , зареєстрований та постійно проживає за вказаною адресою та має намір приватизувати зазначену квартиру. Також, позивач вказує на те, що 13.09.2023 його мати як основний квартиронаймач звернулась до Департаменту житлового господарства через Центр надання адміністративних послуг з необхідним пакетом документів на приватизацію житла, він, як член сім`ї, також підписував заяву на приватизацію квартири АДРЕСА_3 , у заяві вказувалось, що вони просять оформити передачу квартири у спільну сумісну власність на нього та його матір, до заяви було надано копії документів, які стали підставою для видачі ОСОБА_2 ордеру на зайняття вказаної квартири.

З копії листа від 13.02.2023 за №3/16-3322 вбачається, що Департаментом житлового господарства Дніпровської міської ради розглянуто заяву про приватизацію квартири АДРЕСА_3 та повідомлено ОСОБА_3 про те, що в поданому пакеті документів заява на приватизацію не оформлена належним чином в частині зазначення форми власності; відсутні відомості про реєстрацію та документи, які підтверджують невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду ОСОБА_1 з 25.06.1998 по 11.01.1999; копія ордера №16 від 31.08.2000 не засвідчена належним чином; та вказано, що підставою у відмові надання адміністративної послуги є ненадання необхідних документів у повному обсязі.

Відповідно до копії заяви від 13.09.2023 за реєстраційним №82-108-01-2023, ОСОБА_2 звернулася до Департаменту житлового господарства ДМР з проханням оформити передачу у приватну (спільну сумісну) власність квартири АДРЕСА_3 . У заяві уповноваженим власником квартири визначено ОСОБА_2 , підписантами заяви вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (графа: підписи наймача та повнолітніх членів його сім`ї). Разом з заявою було надано пакет документів на приватизацію, зокрема, Архівний витяг з рішення виконавчого комітету Бабушкінської районної ради м.Дніпропетровська від 21.07.2000 № 450 «Про затвердження протоколу засідання громадської комісії з житлових питань при виконкомі» про затвердження протоколу №7 від 18.07.2000 засідання громадської комісії з житлових питань при виконкомі про надання ОСОБА_2 житлової площі за місцем роботи квартири АДРЕСА_3 ; копії паспортів та довідок про присвоєння ідентифікаційного номеру ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ; довідка про реєстрацію за вказаною адресою ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , копія ордеру № 16 від 31.08.2000; копія листа КП «ДМБТІ» ДМР від 13.05.2021 № 5406 про відсутність відомостей щодо реєстрації права власності на вказану квартиру за будь-якою особою.

З копії листа від 26.09.2023 за №3/16-7424 вбачається, що Департаментом житлового господарства Дніпровської міської ради розглянуто заяву про приватизацію квартири АДРЕСА_3 та повідомлено ОСОБА_3 про те, що в поданому пакеті документів відсутня засвідчена належним чином копія ордера, який надавав право на вселення до квартири АДРЕСА_3 , та вказано, що підставою у відмові надання адміністративної послуги є ненадання необхідних документів у повному обсязі.

Відповідно до копії пакету документів, який було надано ОСОБА_2 відповідачу з метою приватизації квартири, в ньому наявна копія ордера на житлове приміщення №16 від 31.08.2000, виданого ОСОБА_2 на право зайняття житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 . Вказана копія ордеру містить відтиск печатки комунального підприємства «ЖИЛСЕРВІС-5» ДМР та підпис директора ОСОБА_4 .

Згідно копії листа директора КП «ЖИЛСЕРВІС-5» ДМР Файфер С. від 07.02.2023 за №41, ордер №16 від 31.08.2000, виданий ОСОБА_2 , на зберіганні КП «ЖИЛСЕРВІС-5» відсутній і копія цього ордеру директором підприємства не завірялась. Також зазначено, що директором підприємства не видавалась довідка від 27.01.2022 на ім`я ОСОБА_1 про те, що до 2018 року КП «Жилсервіс-5» тимчасово виконувало функцію приватизації державного житлового фонду.

Згідно з ч.3 ст. 9 ЖК України громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Можливість набуття фізичною або юридичною особою права власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності, передбачено також ч.1 ст.345 ЦК України.

Згідно з ч.2 ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму.

Приватизація здійснюється, в тому числі, шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю (стаття 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Частиною 5 статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чека або з частковою доплатою один раз.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», на органи приватизації покладено обов`язок дотримуватись виконання законодавства під час проведення приватизації громадянами житла.

Приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд (частина перша статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Згідно з ч.ч.1,10 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з пунктом 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396, громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; довідка про склад сім`ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі.

Відповідно до ст.58 ЖК України, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення.

Згідно Правил квартирного обліку, бланки ордерів зберігаються як документи суворої звітності. Ордер вручається громадянинові, на ім`я якого він виданий, або за його дорученням іншій особі. При одержанні ордера пред`являються паспорти (або документи, що їх замінюють) членів сім`ї, включених до ордера.

Відповідно до виданого ордера в передбачене в ньому житлове приміщення вселяються як громадянин, що одержав ордер, так і члени його сім`ї, зазначені в ордері при вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації. Ордер зберігається як документ суворої звітності. Одночасно подаються паспорти усіх членів сім`ї, включених до ордера, з відміткою про виписку з попереднього місця проживання.

Тобто, з вищезазначених норм матеріального права вбачається, що механізм реалізації права громадянина на приватизацію житла можливим є для реалізації у разі надання доказів законного зайняття житлової площі, підтвердженням чого у даному випадку є ордер.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 22 липня 2020 року у справі № 295/15557/17 (провадження № 61-48216св18) дійшов, зокрема, таких висновків: «з системного аналізу норм Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, вбачається, що вказаними нормативно-правовими актами визначена певна процедура здійснення передачі квартир державного та комунального житлового фонду у власність громадян. Вказана процедура здійснюється лише визначеними на те органами і до числа уповноважених на це установ суд не належить, оскільки не наділений повноваженнями на прийняття рішення про приватизацію квартири.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1, 2 ст. 5 передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, ц ивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

У відповідності до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У наданому суду позові позивач ОСОБА_1 просить суд визнати за ним та за членами його сім`ї, які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , право на приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради вчинити повний обсяг юридично значимих дій по приватизації (передачі у власність) квартири за адресою: АДРЕСА_1 , за заявою на приватизацію квартири від 13.09.2023, яка подана 19.09.2023 реєстраційний номер 82-108-01-2023 відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009.

Разом з цим, позивачем не надано доказів того, що відповідачем порушено, не визнано або обмежено саме його право на приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_1 , за захистом якого він звернувся до суду у даній справі, оскільки з матеріалів справи вбачається, що саме ОСОБА_2 було відмовлено відповідачем у приватизації вказаної квартири.

Крім того, у наданому суду позові позивач ОСОБА_1 просить суд визнати за ним та за членами його сім`ї, які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , право на приватизацію цієї квартири, проте ненаведені правові підстави його звернення до суду із даними позовом в інтересах членів його сім`ї, не вказуючи яких саме та не зазначаючи чи наділений він ними повноваженням на звернення до суду за захистом їх прав та інтересів.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України витрати по справі слід віднести за рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 83, 258, 259, 265, 268, 272-273, 352-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, третя особа Дніпровська міська рада, про визнання права на приватизацію квартири та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Витрати по справі віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 30-денний строк з дня отримання копії рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Кудрявцева