ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4816/24 Справа № 242/1611/23 Суддя у 1-й інстанції - Черков В. Г. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді БондарЯ.М.

Суддів Зубакової В.П., Тимченко О.О.

сторони

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс»

відповідач- ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 21 лютого 2024 року, ухваленого суддею Черковим В.Г. повне судове рішення складено 21 лютого 2024 року,

УСТАНОВИВ

У жовтні 2023 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначив, що 07.02.2022 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» і відповідачем, за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua) який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1045-0249.

Згідно з умовами кредитного договору, кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 7600,00 грн.; строк кредитування - 300 днів; заявлений строк - 19 днів; знижена % ставка - 2,00 % в день; стандартна % ставка - 3,00 % в день.

Зазначив, що відповідач в загальній кількості 29 разів оформлював кредитні відносини з позивачем, попередні кредитні договори були погашені, що додатково доводить обізнаність відповідача з процедурою оформлення та виконання кредитного договору.

ТОВ «Укр Кредит Фінанс» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов укладеного договору. Однак, відповідач всупереч умовам кредитного договору, порушив взяті на себе зобов`язання, не повернув у повному обсязі кредитні кошти позивачу, а також не виконав усі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем після спливу строку, встановленого в договорі.

Станом на 21.09.2023 року, загальний розмір грошових вимог позивача до відповідача, які виникли на підставі кредитного договору (сума кредиту і процентів), становлять: 53 849,55 грн., що складається з: прострочена заборгованість за кредитом 7 468,55 грн.; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 46 381,00 грн. На підставі викладеного, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 53849, 55 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 21 лютого 2024 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» про стягнення заборгованості задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором №1045-0249 від 07.02.2022 року в розмірі 8 588 (вісім тисяч п`ятсот вісімдесят вісім) грн. 85 коп., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 7 468 (сім тисяч чотириста шістдесят вісім) грн. 55 коп.; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 1120 (одна тисяча сто двадцять) грн. 30 коп., а також судові витрати у розмірі 341 (триста сорок одна) грн. 40 коп.

В іншій частині позовних вимог, відмовлено.

Частково не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач ТОВ «Укр Кредит Фінанс» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просив рішення суду в частині відмови у стягненні повної суми заборгованості за відсотками скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким задовольнити вказані позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог посилався на те, що відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що останнім не здійснюється будь-яких нарахувань (штраф, пеня) за порушення умов договору, а відтак і відсутні порушення норм закону, що визначені в п.5 ч.3 ст.18 Закрну України «Про захист прав споживачів», що не було враховано судом першої інстанції.

Вказував, що позивачем дотримано вимог ст.ст.1048, 1056-1 ЦК України щодо встановлення розміру процентів за користування сумою кредиту, що була надана відповідачу та проценти були нараховані протягом строку дії кредитного договору.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справі, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 21 лютого 2024 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС`простроченої заборгованості за кредитом і в розмірі 7 468,55 грн. не оскаржується, а тому відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду у даній справі лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками.

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За правилом частини статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів, не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).

Згідно із частиною 6 статті 11 вищезазначеного Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається з матеріалів справи, 07.02.2022 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії №1045-0249 у формі електронного документу, який було підписано з використанням одноразового ідентифікатора (одноразового паролю) А467, на підставі якого відповідачем був отриманий кредит шляхом перерахування на його банківський рахунок (банківська картка) грошових коштів у розмірі 7 600 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 3,00% (стандартна процентна ставка), 2% (знижена процентна ставка), строком на 300 календарних днів до 04 грудня 2022 року, безовий період 19 днів.

Відповідно до п.4.4 кредитного договору безовий період складає 19 днів. Перебіг першого Базового періоду починається з дати надання/видачі кредиту та закінчується в дату останнього календарного дня першого Базового періоду.

Позивачем також на підтвердження своїх вимог було надано копії:Договір про відкриття кредитної лінії №1045-0249; Паспорт споживчого кредиту (підписаний електронним цифровим підписом); Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки; Довідку про перерахування суми кредиту ОСОБА_1 на платіжну картку; Розрахунок заборгованості.

Таким чином, підписавши вказаний договір, відповідач добровільно погодився на визначені у ньому умови кредитування, взява на себе відповідні зобов`язання.

Виконання позивачем (кредитором) обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 7 600 грн. відповідачеві (позичальнику) підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту №1045-0249 від 07.02.2022 року. Видача коштів здійснювалася за допомогою системи EasyPay.

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 21.09.2023 рокзаборгованість ОСОБА_1 за простроченими відсотками становить 46 381,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» повної суми заборгованості за відсотками, суд першої інстанції виходив з того, що встановлення сторонами договору розміру відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання за кожен день прострочки, що в результаті становить 46 381,00 грн., є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та суперечить встановленим обмеженням ст.21 ЗУ Про споживче кредитування" та порушує принцип розумності та добросовісності, що є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг фінансової установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми відсотків, яка перевищує подвійну облікову ставки Національного банку України та становить більше ніж п`ятнадцять відсотків простроченого платежу.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

З умов кредитного договору вбачається, що заявлений строк користування кредитом, який складає 19 днів і є лише обраним позичальником строком користування кредитом, протягом якого може бути використано право користування кредитом за пільговою та/або зниженою процентною ставкою.

За пунктом 4.8 вищевказаного кредитного договору, строк кредитування, тобто строк, на який надається кредит позичальнику, складає 300 календарних днів (до 04 грудня 2022 року) з моменту перерахування кредиту позичальнику, строк договору є рівним строку кредитування.

Отже, базовий період - період (строк) протягом якого боржник (позичальник) буде сплачувати саме відсоток за користування кредитом (в даному випадку - 19 днів) (пункт 4.4 договору), а строк кредитування - строк на який видаються грошові кошти позичальнику, якими він може користуватися (в даному випадку 300 днів) (пункт 4.8 договору).

Відповідно до п.4.4. кредитного договору позичальник має право достроково до закінчення строку кредитування, передбаченого у п.4.8 цього договору сплатити кредит повністю у останній календарний день заявленого строку, як зазначено у п.п.2.3 цього договору: дата початку заявленого строку 07.02.2022 року, останній календарний день заявленого строку 25.02.2022 року, сума кредиту 7 600 грн., нараховані проценти за корситування кредитом у заявлений строк 2 888, що разом складає 10 488 грн.

Отже, сторонами було погоджено процентну ставку, яку має сплатити відповідач у межах строку кредитування з 07.02.2022 по 04.12.2022 року за користування кредитними коштами.

Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, кредитодавцем за період з 207.02.202 по 23.02.2022 нараховано відсотки за зниженою (пільговою) процентною ставкою - 2% в день, з 24.02.2022 по 24.04.2022 нарахування усіх процентів було зупинено; за період з 24 лютого 2022 року по 24 квітня 2022 року проценти не нараховувалися, за період з 25 квітня 2022 року по 25 липня 2022 року нараховано відсотки за зниженою процентною ставкою - 2%, не 3% в день, з 26 липня 2022 року по 03.12.2022 (кінцевий строк кредитування) - за стандартною процентною ставкою 3% в день

Отже, вимоги позивача про стягнення відсотків є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції помилково ототожнив проценти за користування кредитом, що регулюються ст.ст.1048, 1056-1 ЦК України та нараховуються протягом строку договору, та компенсацію (штраф, пеня) за невиконання зобов`язання за договором.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, позивач не нараховував відповідачу штраф та пеню за не виконання зобов`язання, а тому висновки суду першої інстанції про те, що установлення сторонами договору розміру відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання за кожен день прострочки у розмірі 46 381 грн. є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» є помилковими.

Умови укладеного між сторонами кредитного договору відповідачем у судовому порядку не спростовані, а відтак, посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на те, що кредитний договір є неукладеним, оскільки не виконані умови Закону України «Про електронну комерцію» є безпідставними.

Посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на те, що розмір відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання за кожен день прострочи у сумі 46 381 грн. є несправедливими та суперечать принципам розумності та добросовісності, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідач погодився з розміром відсотків, які були визначені сторонами у кредитному договорі шляхом накладення електронного підпису на вищевказаний договір.

Заперечуючи проти розміру заборгованості, відповідач до суду першої інстанції не надав власного розрахунку заборгованості на спростування доводів і розрахунку позивача.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованості за процентами у розмірі 46 381 грн., а відтак рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимоги про стягнення заборгованості за процентами у заявленій у позові суммі підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про задоволення вказаних вимог про стягнення процентів у повному обсязі.

Згідно з частинами 1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Виходячи з положень ст.141 ЦПК України колегія суддів вважає необхідним стягнути з відповідача на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 3220,80 грн., а також з урахуванням повного задоволення позову, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача судового збору в розмірі 341,40 грн. підлягає скасуванню, з ухваленням і у цій частині нового судового рішення про стягнення судового збору за подачу позову до суду у розмірі 2147,20 грн.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги ТОВ «Укр Кредит Фінанс».

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 376, 381-383 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» - задовольнити.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 21 лютого 2024 року в частині відмови у повному задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованості за процентами - скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», місцезнаходження: місто Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 407, код ЄДРПОУ 38548598 заборгованість за процентами заДоговором про відкриття кредитної лінії №1045-0249 від 07.02.2022 у розмірі 46 381,00 грн.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 21 лютого 2024 року в частині стягнутого судом судового збору скасувати, ухвалити у цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», місцезнаходження: місто Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 407, витрати зі сплати судового збору за подачу позову до суду у розмірі 2147,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», місцезнаходження: місто Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 407, судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 3220,80 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 03 липня 2024 року.

Головуючий:

Судді: