Провадження № 2-з/524/53/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року

Суддя Автозаводського районного суду міста Кременчука Ковальчук Т. М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Автозаводського районного суду міста Кременчука з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ТОВ «Житлорембудсервіс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. Разом із позовною заявою вона подала заяву про забезпечення позову, у якій просила накласти арешт на нерухоме майно квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

В обґрунтування заяви послалася на те, що відповідачі відмовляються відшкодовувати завдану матеріальну та моральну шкоду, спричинену залиттям її квартири. Також зазначила про наявність інформації щодо наміру відповідачів продати квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим є підстави вважати, що ця квартира може бути відчужена на користь третіх осіб, тому невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення її позову.

Відповідно до частини першої статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті. Судовий розгляд заяви про забезпечення позову проведено у відсутність сторін та їх представників без їх виклику.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд дійшов таких висновків.

Згідно з частиною другою статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 150 ЦПК Україним позов забезпечується накладенням арешту на майно; забороною вчиняти певні дії.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини четвертої статті 151 ЦПК України, у заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

У постанові Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 761/39201/18 викладено висновок про те, що посилання в заяві про забезпечення позову на можливість відчуження спірного майна без наведення обґрунтування не є достатньою підставою для її задоволення.

Водночас заява ОСОБА_1 містить лише припущення щодо можливості відчуження квартири, яка належить на праві спільної часткової власності відповідачам.

Окрім того, як убачається з матеріалів позовної заяви, ОСОБА_1 просить стягнути на її користь з відповідачів 151764,00 грн у відшкодування завданої матеріальної шкоди та 20000,00 грн моральної шкоди, що разом становить 171764,00 грн. При цьому у заяві про забезпечення позову вона просить накласти арешт на нерухоме майно відповідачів, а саме квартиру, орієнтовна вартість якої є значно більшою, ніж сума заявлених нею вимог. Тобто, вимога щодо накладення арешту на нерухоме майно є неспівмірною з заявленими позовними вимогами позивача, оскільки ціна позову складає 171764,00 грн, а вартість нерухомого майна, щодо якого розглядається питання про накладення арешту, є значно більшою.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не містить належного переконливого обґрунтування про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, а також що вказаний захід забезпечення позову є співмірним щодо заявлених позовних вимог, та таке втручання суду у право власності відповідачів на нерухоме майно буде законним, пропорційним, та необхідним.

Отже, суд не вбачає наявності підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Керуючись статтями 149, 150-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 261 ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Т. М. Ковальчук