Провадження № 22-ц/801/2150/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шаміна Ю. А.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 рокуСправа № 127/19191/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого: Матківської М. В.

Суддів: Сопруна В. В., Шемети Т. М.

При секретарі: Кобенда Ю. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 вересня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про звільнення від сплати заборгованості за аліментами,

Рішення ухвалила суддя Шаміна Ю. А.

Рішення ухвалено у м. Вінниці, без повідомлення (виклику) осіб

Повний текст рішення складено 05 вересня 2024 року,

Встановив:

В червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, мотивуючи свої вимоги тим, що він із 17 березня 2001 року перебував із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21 листопада 2022 року розірваний.

У них є діти, одна із яких неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 23 вересня 2022 року (справа № 127/20544/22) з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму і не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

10 жовтня 2022 року Першим відділом державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження № 70016237 щодо стягнення аліментів.

Позивач звернувся до суду із позовом про припинення стягнення аліментів з нього на утримання неповнолітньої дитини, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13 березня 2024 року (справа № 127/38202/23) позов задоволено. Вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частки доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07 грудня 2023 року до досягнення повноліття. Припинено стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частки доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07 грудня 2023 року. Виконавчий документ - судовий наказ Вінницького міського суду Вінницької області від 23 вересня 2022 року (справа № 127/20544/22) про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкликаний виконаним станом на 07 грудня 2023 року.

Цим рішенням також встановлено, що дитина ОСОБА_3 з липня 2023 року постійно проживала з батьком. Відповідач позов визнала.

Через перебування позивача на службі у лавах ЗСУ за виконавчим провадженням № 70016237 у період з 01 березня 2023 року по 31 грудня 2023 року утворилася заборгованість по аліментах.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 70016237 станом на 31 грудня 2023 року заборгованість становить 82 226,45 грн. Станом на 19 березня 2024 року розмір такої заборгованості становить 79 342,67 грн.

Подальше стягнення з нього цієї суми заборгованості по аліментах на користь відповідача суперечитиме інтересам дитини і покладе на нього, як батька, безпідставний додатковий матеріальний тягар.

Позивач вважає, що істотною обставиною, яку суд має врахувати при звільненні його як батька, від сплати заборгованості слугує те, що в період, за який нараховано борг, дитина проживала разом з ним і перебувала на його повному утриманні, а саме - з липня 2023 року і по час звернення до суду із даним позовом. Такі обставини встановлені рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14 березня 2024 року (справа № 127/38202/23).

Додатково звернув увагу на те, що у липні 2023 року під час проходження військової служби він отримав поранення, у зв`язку з чим неодноразово проходив і продовжує проходити стаціонарне лікування, а також має низку супутніх хвороб, що підтверджується наданими ним довідками. У травні 2024 року йому було встановлено Ш групу інвалідності.

Враховуючи викладене та те, що з 01 липня 2023 року дитина фактично проживає разом з ним і знаходиться на його повному утриманні, що має істотне значення, і відповідно до частини 2 статті 197 та статті 181 СК України дає підстави для звільнення його від сплати аліментів.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 70016237 у період з липня 2023 року по грудень 2023 року заборгованість по аліментах становить суму 68 101,77 грн.

Тому він просив звільнити його від сплати заборгованості за аліментами на користь ОСОБА_2 з 01 липня 2023 року у сумі 68 101,77 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05 вересня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити, звільнивши його від сплати заборгованості за аліментами на користь ОСОБА_2 з 01 липня 2023 року у сумі 68 101,77 грн.

Зазначив, що рішення суду вважає незаконним та необґрунтованим внаслідок неповноти встановлення обставин, які мають значення для справи та неправильності установлення обставин, що мають значення для справи, внаслідок неправильності дослідження і оцінки судом поданих доказів, а також через неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що суд першої інстанції внаслідок неповного встановлення обставин справи дійшов помилкового висновку про відсутність доказів того, що дитина дійсно проживала з батьком з 01 липня 2023 року. Так, суд не врахував таку істотну обставину, як те, що в період, за який нараховано борг, дитина проживала разом з ним і перебувала на його повному утриманні, а саме - з липня 2023 року і по час подачі ним апеляційної скарги, що встановлено рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13 березня 2024 року у справі № 127/38202/23. Також суд не взяв до уваги те, що він проходив військову службу і у липні 2023 року отримав поранення, у зв`язку з чим неодноразово проходив і продовжує проходити стаціонарне лікування, а також має низку супутніх хвороб та у травні 2024 року йому було встановлено Ш групу інвалідності.

Суд не застосував положення статті 179 СК України, згідно якої аліменти є власністю дитини і призначені для задоволення її потреб, а дитина проживає разом із батьком, тому підстави для стягнення аліментів на користь її матері ОСОБА_2 з моменту постійного проживання доньки з батьком, відсутні, а обов`язок ОСОБА_1 щодо сплати аліментів на користь ОСОБА_2 є припиненим з 01 липня 2023 року і нарахування за цей період аліментів на утримання доньки, які вона фактично не утримує, як боргу відносно цієї особи, є безпідставним, адже власником аліментів є дитина і відповідно до судового рішення дитина проживає з батьком і знаходиться повністю на його утриманні.

У зв`язку з ухваленням судом рішення про розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) осіб, він був позбавлений можливості заявити клопотання про виклик і допит свідків у судовому засіданні, тому таке клопотання він заявляє в апеляційній скарзі та просить допитати свідками ОСОБА_3 і ОСОБА_4 . А також просить долучити до матеріалів справи: довідку про склад сім`ї та інформацію з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; виписку із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 ; виписний епікріз солдата ОСОБА_1 ; довідку про перебування ОСОБА_1 на військовій службі.

Відповідач ОСОБА_2 надіслала відзив на апеляційну скаргу, в якому вказала на те, що позивачем не надано жодних доказів проживання дитини разом з батьком, а в судових засіданнях було встановлено, що батько перебував в ЗСУ, за цей час утворилася заборгованість і дитина перебувала на утриманні матері. Заявлені в апеляційній скарзі для долучення до матеріалів справи докази не підтверджують утримання дитини батьком. Вважає, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу і не свідчать про незаконність рішення, яке ухвалене судом без порушення норм процесуального права та з правильним застосування норм матеріального права, тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 і його представник - адвокат Виноградський А. П. підтримали апеляційну скаргу, просять її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Чернякова М. А. заперечила проти задоволення апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін.

Представник третьої особи Першого відділу ДВС у місті Вінниці у судове засідання не з`явився, надіслав заяву, якою просить розгляд справи провести без його участі. В прийнятті рішення покладається на розсуд суду.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення позивача і його представника та представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13 березня 2024 року у справі № 127/38202/23, яке набрало законної сили 25 квітня 2024 року, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про припинення стягнення аліментів з позивача на утримання неповнолітньої дитини, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частки доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07 грудня 2023 року до досягнення повноліття.

Припинено стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частки доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07 грудня 2023 року.

Виконавчий документ - судовий наказ Вінницького міського суду Вінницької області від 23 вересня 2022 року (справа № 127/20544/22) про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкликаний виконанням станом на 07 грудня 2023 року (а. с. 5-6).

Зі змісту цього судового рішення вбачається, що позивач ОСОБА_1 звернувшись із даним позовом до суду, просив припинити стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання їх дитини ОСОБА_3 , та стягувати із відповідача ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частки доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з липня 2023 року. В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Куйдан О. І. позов підтримав за викладених у позовній заяві обставин, але дату припинення стягнення аліментів і стягнення аліментів із відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 змінив на час звернення позивачем до суду із цим позивом.

Цим рішенням суду від 13 березня 2024 року у цивільній справі № 127/38202/23 судом встановлено: - дитина сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою батька - позивача у справі; - згідно довідки Комунального закладу «Вінницький ліцей № 23» від 20 грудня 2023 року відповідач ОСОБА_2 - мати дитини ОСОБА_3 виховує дочку, відвідує батьківські збори, цікавиться життям дитини в школі; - дитина сторін ОСОБА_3 проживає з батьком - позивачем, в зв`язку з чим позивач 07 грудня 2023 року звернувся до суду з позовом про припинення стягнення аліментів з нього на користь матері - відповідача дитини і стягнення аліментів з відповідача на його користь на утримання дитини.

При виконанні судового наказу № 127/20544/22 від 23 вересня 2022 року у виконавчому провадженні ВП № березня 2024 року винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 (а. с. 7).

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню ВП № 70016237 заборгованість ОСОБА_1 за період з 01 березня 2023 року по 31 грудня 2023 року станом на 31 грудня 2023 року становить 82 226,54 грн. (а. с. 27).

Згідно виписного епікризу № 2836 солдат військової служби за призовом ОСОБА_1 05 вересня 2023 року надійшов на лікування у стаціонар ВМКЦ ЦР та 22 вересня 2023 року виписаний (а. с. 8-9).

Згідно довідки № 815, виданої 02 жовтня 2023 року в/ч НОМЕР_1 солдату військової служби ОСОБА_1 , він перебуває на стаціонарному лікуванні у відділенні медико-психологічної реабілітації військової частини НОМЕР_1 з 05 вересня 2023 року станом на день видачі довідки (а. с. 10).

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією № 20106 від 31 травня 2024 року ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності (а. с. 11).

21 березня 2024 року ОСОБА_1 видано посвідчення серії НОМЕР_2 , за яким він має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (а. с.13).

У задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції відмовив за недоведеністю, обґрунтувавши це тим, що при зверненні ОСОБА_1 до суду із даним позовом позивач вказував, що неповнолітня дитина проживає разом з ним із липня 2023 року та на підтвердження чого послався на рішення суду від 13 березня 2024 року у справі № 127/38202/23, яким встановлено обставину перебування неповнолітньої дитини на його повному утриманні з липня 2023 року. Проте рішенням суду від 13 березня 2024 року не було встановлено дати з якої неповнолітня дитина проживає із батьком, а при задоволенні позову суд припинив стягнення аліментів з батька на користь матері з дати звернення позивача до суду - з 07 грудня 2023 року. Мати дитини - відповідач у справі, у відзиві на позовну заяву заперечила факт постійного проживання їх дитини із батьком з липня 2023 року. Інших належних та беззаперечних доказів проживання дитини із батьком та фактичного перебування дитини на його утримані з липня 2023 року позивач не надав.

Такий висновок суду відповідає встановленим по справі обставинам справи та вимогам матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно положень ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини (ч. 1). Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання (ч. 2).

Із аналізу ст. 181 СК України слідує, що за відсутності домовленості між батьками про утримання дитини, право на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання дитини має той із батьків, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається з згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Аналіз зазначеної правової норми дає підстави для висновку про те, що платника аліментів може бути звільнено за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами у разі, якщо він доведе суду наявність у нього тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення. При цьому вказана норма права не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для повного або часткового звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

Крім того із аналізу вказаної норми матеріального закону слідує, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише у разі обчислення органом державної виконавчої служби конкретного розміру заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 станом на 31 грудня 2023 року має заборгованість в сумі 82 226,54 грн. за період з 01 березня 2023 року по 31 грудня 2023 року (а. с. 27).

Відповідно до частини 4 статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що неповнолітня дитина проживає разом з ним із липня 2023 року, що підтверджується рішенням суду від 13 березня 2024 року у справі № 127/38202/23 за його позовом до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яким встановлено обставину перебування неповнолітньої дитини на його повному утриманні з липня 2023 року. Про такі обставини позивач зазначив у своєму позові, зазначив докази у їх підтвердження і надав такі докази, яким є рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 березня 2024 року у цивільній справі № 127/38202/23, яке набрало законної сили 25 квітня 2024 року (а. с. 1-3, 5-6).

Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно вимог пункту 1 частини 4 статті 265 ЦПК України фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини, зазначаються у мотивувальній частині рішення.

У зазначеному позивачем доказі - рішенні суду від 13 березня 2024 року у цивільній справі № 127/38202/23, яке набрало законної сили, в його мотивувальній частині судом встановлено, що неповнолітня дитина сторін проживає з батьком, проте дати, з якої дитина проживає із батьком судом не встановлено (а. с. 6).

І за правилами частини 1 статті 82 ЦПК України така обставина не визнається відповідачем ОСОБА_2 , про що вона зазначила у своєму відзиві на позовну заяву (а. с. 38-40) і у відзиві на апеляційну скаргу (а. с. 78-81).

Згідно положень пункту 5 частини 3 статті 175 ЦПК України позивач у своєму позові інших обставин в обґрунтування своїх вимог та інших доказів у підтвердження цих обставин не зазначив.

Наведеним спростовуються доводи апеляційної скарги в тому, що суд першої інстанції внаслідок неповного встановлення обставин справи дійшов помилкового висновку про відсутність доказів того, що дитина дійсно проживала з батьком з 01 липня 2023 року, а також не врахував таку істотну обставину, як те, що в період, за який нараховано борг, дитина проживала разом з ним і перебувала на його повному утриманні, а саме - з липня 2023 року і по час подачі ним апеляційної скарги, що встановлено рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13 березня 2024 року у справі № 127/38202/23.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову про звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами, оскільки звернувшись до суду із даним позовом, позивач згідно вимог статей 12, 13, 76-81 ЦПК України не надав суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у нього підстав для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами в розумінні ст. 197 СК України.

Доводи апеляційної скарги в тому, що суд не взяв до уваги той факт, що він проходив військову службу і у липні 2023 року отримав поранення, у зв`язку з чим неодноразово проходив і продовжує проходити стаціонарне лікування, а також має низку супутніх хвороб та у травні 2024 року йому було встановлено Ш групу інвалідності, спростовуються наступним.

Згідно вимог ч. 2 ст. 197 СК України суд за позовом платника аліментів може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. У позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування (ч. 1 ст. 175 ЦПК України). Позовна заява повинна містити, у тому числі виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України).

Позивач звернувся в суд із позовом про звільнення від сплати аліментів (а. с. 1), у якому просив звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, обґрунтувавши такі вимоги лише тим, що дитина з липня 2023 року проживала разом з ним і перебувала на його повному утриманні, що встановлено рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13 березня 2024 року у справі № 127/38202/23 (а. с. 2, 3). Інших обґрунтувань позовних вимог, у тому числі, що така заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою, він у позові не викладав, лише додатково звернув увагу на отримання ним під час проходження військової служби у липні 2023 року поранення, у зв`язку з чим неодноразово проходив стаціонарне лікування, а також має низку супутніх хвороб, що підтверджується довідкою і випискою та йому встановлена Ш група інвалідності (а. с. 2).

Неспроможними є доводи апеляційної скарги в тому, що суд не застосував положення статті 179 СК України, згідно якої аліменти є власністю дитини і призначені для задоволення її потреб, а дитина проживає разом із батьком, тому підстав для стягнення аліментів на користь його матері ОСОБА_2 з моменту постійного проживання доньки з батьком, відсутні, а обов`язок ОСОБА_1 щодо сплати аліментів на користь ОСОБА_2 є припиненим з 01 липня 2023 року і нарахування за цей період аліментів на утримання доньки, які вона фактично не утримує, як боргу відносно цієї особи, є безпідставним, адже власником аліментів є дитина і відповідно до судового рішення дитина проживає з батьком і знаходиться повністю на його утриманні.

При цьому враховується те, що позивачем не доведено, а судом не встановлено факту проживання неповнолітньої дитини із батьком саме із 01 липня 2023 року, а також рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13 березня 2024 року, що набрало законної сили, не встановлена обставина проживання неповнолітньої дитини із батьком саме із 01 липня 2023 року; стягнення аліментів із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання їх неповнолітньої дитини припинено з 07 грудня 2023 року та стягнено аліменти із матері ОСОБА_2 на користь батька ОСОБА_1 на утримання їх неповнолітньої дитини із 07 грудня 2023 року (а. с. 5-6).

Також в апеляційній скарзі позивач вказав на те, що, у зв`язку з ухваленням судом рішення про розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) осіб, він був позбавлений можливості заявити клопотання про виклик і допит свідків у судовому засіданні, тому таке клопотання він заявляє в апеляційній скарзі та просить допитати свідками ОСОБА_3 і ОСОБА_4 . А також просить долучити до матеріалів справи: довідку про склад сім`ї та інформацію з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; виписку із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 ; виписний епікріз солдата ОСОБА_1 ; довідку про перебування ОСОБА_1 на військовій службі.

Такі доводи є безпідставними, оскільки із системного тлумачення статті 274 ЦПК України слідує, що в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються будь-які спори, що стосуються питання про стягнення аліментів.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 червня 2024 року прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від заборгованості за аліментами до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі; розгляд справи ухвалено проводити в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) осіб (а. с. 32, 33).

05 липня 2024 року відповідачем ОСОБА_2 подано до суду відзив на позовну заяву (а. с. 38-40), а 19 липня 2024 року через систему «Електронний суд» позивачем ОСОБА_1 подано і підписано його представником - адвокатом Виноградським А. П. відповідь на відзив (а. с. 48-50).

Позивач не був позбавлений можливості звернутись до суду першої інстанції із клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін в порядку, встановленому ч. 7 ст. 279 ЦПК України, згідно якої клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін позивач має подати разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Як свідчать матеріали справи позовну заяву ОСОБА_1 підписав (а. с. 3) і подав до суду його представник - адвокат Виноградський Антон Павлович, діючи на підставі договору про надання правової допомоги № 1705-Ц від 17 травня 2024 року та ордера серії АВ № 1132326 від 07 червня 2024 року на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 адвокатом Виноградським А. П. у Вінницькому міському суді Вінницької області; у Вінницькому апеляційному суді (а. с. 14, 15).

І при подачі позовної заяви 07 червня 2024 року і при подачі 19 червня 2024 року на виконання ухвали суду про залишення без руху від 14 червня 2024 року, позовної заяви, у якій було зазначено ціну позову, визначену згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, позивач не подавав клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, а отримавши відзив на позов і подавши відповідь на відзив, також такого клопотання не подавав.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 44 ЦПК України).

Зазначеним спростовуються доводи апеляційної скарги позивача в тому, що розгляд справи був проведений у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) осіб, що позбавило його можливості заявити клопотання про виклик і допит свідків у судовому засіданні та долучити до матеріалів справи письмові докази.

За правилами частини 3 статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Позивач не надав доказів, які б унеможливили для нього подання до суду першої інстанції доказів, тобто відсутні такі виняткові випадки для прийняття судом апеляційної інстанції зазначених і поданих позивачем доказів до апеляційної скарги.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим не підлягає до скасування, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки наведені в ній доводи правильність висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного і керуючись ст. 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:М. В. Матківська
Судді:В. В. Сопрун
Т. М. Шемета

Повний текст судового рішення складено 16 жовтня 2024 року