Провадження № 2/357/4619/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( ЗАОЧНЕ )

15 листопада 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Пустовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Приймак Л.А., звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що з 26.10.1993 року на підставі рішення виконавчого комітету БМР народних депутатів Київської області № 399 від 26.10. 1993 року на ім`я ОСОБА_1 було видано ордер на житлове приміщення серії БЦВ №001521, на сім`ю з п`яти чоловік: ОСОБА_3 , - дружина, ОСОБА_2 - донька, ОСОБА_2 - син та ОСОБА_4 - син. ІНФОРМАЦІЯ_1 , а дружина наймача квартири, ОСОБА_3 померла. Позивач вказує, що його син ОСОБА_2 , відповідач у даній справі, не проживає понад п`ять років в зазначеній квартирі. Відповідач не сплачує комунальні платежі, не утримує майно, на спірній житловій площі відсутні будь-які речі відповідача, а тому, позивач просив в судовому порядку, на підставі ст.ст. 71,72 ЖК України, визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 03.09.2024р. було відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с.31).

Ухвалою суду від 02.10.2024 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.36,37) .

Позивач ОСОБА_1 обізнаний щодо розгляду даної справи, в судове засідання не з`явився, представник позивача була присутньою в судовому засіданні 31.10.2024р. та підтримала позовні вимоги, на розгляд справи 15.11.2024 р. не з`явилася, подала суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує, просить провести розгляд справи без участі сторони позивача.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, також, суд викликав відповідача до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідач не подав суду відзив, клопотань чи заперечень, та відповідно до положень ст.ст. 128,130 ЦПК України, вважається, що відповідач повідомлений належно про розгляд справи.

На підставі ст. 280 ЦПК України, з урахуванням думки сторони позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Заслухавши позицію позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 26.10.1993 року на підставі рішення виконавчого комітету БМР народних депутатів Київської області № 399 від 26.10. 1993 року на ім`я ОСОБА_1 було видано ордер на житлове приміщення серії БЦВ №001521 на сім`ю з п`яти чоловік: ОСОБА_3 , - дружина, ОСОБА_5 - донька, ОСОБА_2 - син та ОСОБА_4 - син (а.с.15).

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , дружина позивача. Наведене підтверджується копією свідоцтва про смерть /серія НОМЕР_1 / виданого 01.03.2011 року відділом ДРАЦС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області ( а.с.16).

Встановлено, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані три особи: позивач ОСОБА_1 , його сини - ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , що підтверджується витягом з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади №15.2-03/18792 від 15.08.2024 року (а.с.22).

На підставі заяв позивача, юристом КП ЖЕК №1 було складено акт №115 від 16.08.2024 року в присутності позивача ОСОБА_1 та сусідів, які проживають в будинку під АДРЕСА_2 , за підписом начальника КП БМР ЖЕК №1 Ящук О.Я., з даного Акту вбачається, що відповідач у справі ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в квартирі АДРЕСА_1 , зареєстрований але фактично не проживає з серпня 2019 року (а.с.23).

Свідок ОСОБА_4 , який приходиться сином позивача, суд показав, що зареєстрований в будинку АДРЕСА_3 , але фактично проживає зі своєю сім`єю в іншій, орендованій квартирі. ОСОБА_1 - рідний брат ОСОБА_4 . Свідок стверджує, що відповідач більше п`яти років не проживає в спірній квартирі, не сплачує комунальних платежів, не несе жодних витрат. Причини відсутності не відомі. Свідок востаннє бачив свого брата в 2015 році. Свідок ОСОБА_6 , яка прирходиться невісткою позивача, суду пояснила, що відповідач не проживає в квартирі свого батька, не допомогає йому, не навідує батька, втратив інтерес до даного житла, добровільно залишив квартиру, всі витрати по утриманню цієї квартири несе позивач та ОСОБА_4 .

При вирішенні даної справи суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст.58 ЖК України, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення.

Відповідно до положень ст.ст. 64, 65 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

За правилами ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або члена його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці першому п. 10 постанови № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли у практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з`ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Відповідно із ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Аналіз статей 71, 72 ЖК Української РСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин.

Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи.

На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Матеріали справи свідчать про те, що спірне житлове приміщення у квартирі АДРЕСА_1 , не приватизовано, на теперішній час у ньому зареєстрований відповідач, який фактично в ній не проживає, як стверджує позивач та підтверджується Актом від 16.08.2024р. про непроживання .

Як зазначає представник позивача, що факт реєстрації відповідача ОСОБА_2 в зазначеній квартирі перешкоджає позивачу в повній мірі користуватися житловим приміщенням, а саме позивач вимушений нести більші витрати по утриманню майна, не може оформити субсидію, приватизувати приміщення, тощо. Отже, існуючі перешкоди в користуванні позивачем квартирою, можливо усунути шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доказів, які б підтверджували, що відповідач цікавиться спірним житлом, збереженням з ним будь-якого зв`язку, або дані про те, що він звертався до позивача щодо надання йому іншого придатного для проживання жила, - відсутні, як і відсутні дані про перешкоджання відповідачу у здійсненні його прав.

Суду також не надано доказів укладення сторонами угоди щодо певного порядку користування спірною квартирою та інших умов припинення права користування житлом.

Наявність поважних причин, з якими чинне законодавство України пов`язує можливість збереження житлового приміщення за відповідачем понад 6 місяців, судом також не встановлено.

Враховуючи те, що відповідач в спірній квартирі не проживає без поважних причин понад шість місяців, втратив зв 'язок і зацікавленість до вказаного житла, суд вважає, що ОСОБА_2 втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 ., що свідчить про обгрунтованість позовних вимог та можливість їх задоволення судом.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1 211,20 грн.

Керуючись ст. ст.5, 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265, 280-282, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП не відомий) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати по справі в сумі 1211,20 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні, 40 копійок).

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути скасоване Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яку може бути подано до суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлено 19.11.2024 року.

Суддя О. Я. Ярмола