Справа № 194/663/24
Номер провадження № 2/194/400/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року м.Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Корягіна В.О.

за участю секретаря судового засідання Коркіної Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернівка Дніпропетровської області в загальному провадженні цивільну справу за позовом представника позивача адвоката Мазурик Зоряни Ярославівни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача адвокат Мазурик З.Я. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 19 серпня 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб, який рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 04 травня 2022 року розірвано. Від шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 10 квітня 2019 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області видано судовий наказ по справі № 194/644/19 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. На даний час змінився його матеріальний стан, він фінансово допомагає своїй матері ОСОБА_5 , яка на даний час на пенсії, розмір якої є мінімальний і прожити на неї не можливо. Свою матір він забезпечує повністю за власні кошти, купує їй ліки. Крім того, він проходить військову службу у Збройних Силах України, несе необхідні витрати на екіпірування, їжу та одяг для участі в бойових діях. Також зазначає, що відповідач отримані на дитину аліменти витрачала не на утримання сина, а на власні потреби, тобто кошти використовувала не за призначенням. Просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 до 1/6 частини усіх видів його доходу.

Представник відповідача адвокат Мерцалов М.Ю. надав суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову. Позивач стверджує, що він фінансово допомагає своїй матері ОСОБА_5 повністю забезпечуючи її за власні кошти, проте у позивача є ще рідна сестра ОСОБА_6 , донька ОСОБА_5 , яка також по закону має обов`язок утримувати непрацездатну матір. Сестра позивача є працездатною особою працює в одній з лікарень міста Павлограда Дніпропетровської області, тому також має змогу фінансово допомагати матері. Твердження позивача, що через військову службу в ЗСУ в нього не залишається достатньо грошових коштів для сплати аліментів в повному розмірі на дитину та на забезпечення для себе достатнього життєвого рівня, теж не підтверджене доказами, зокрема довідкою про його доходи (натомість до позову долучається довідка про доходи його матері). Також в позові позивач заявляє, що йому стало відомо, що начебто відповідач отримані на дитину аліменти витрачала не на утримання сина, а на власні потреби, тобто кошти використовувала не за призначенням, хоча жодного підтвердження цій заяві позовна заява знову ж таки не містить. Надає до відзиву висновок за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання ОСОБА_2 аліментів на малолітнього ОСОБА_4 , в якому зазначено, що відповідач забезпечує потреби малолітньої дитини, використовуючи сплачені позивачем аліменти на сина за їх цільовим призначенням.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, але представник позивача адвокат Мазурик З.Я. подала заяву, в якій просить розглядати справу за відсутності сторони позивача, просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, але представник відповідача адвокат Мерцалов М.Ю. надав суду письмову заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача, позовні вимогии не визанє, просить відмовити у їх задоволенні.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що сторонами по справі визнається, що 10 квітня 2019 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області по справі № 194/644/19 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28 березня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримує пенсію за віком.

Відповідно до довідки про доходи № 665315, ОСОБА_7 перебуває на обліку в Павлоградському об`єднаному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області і отримує пенсію за віком станом на грудень 2023 року у розмірі 2520,00 грн.

Відповідно до військового квитка, ОСОБА_1 станом на 02 липня 2023 року проходить військову службу.

Відповідно до висновку за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання ОСОБА_2 аліментів на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного ССД виконавчого комітету Тернівської міської ради від 20 грудня 2021 року, ОСОБА_2 забезпечує потреби дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до суми коштів сплачених ОСОБА_1 на дитину.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Ст. 180 Сімейного Кодексу України також передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

У відповідності зі ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 141 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

З правових позицій, викладених у абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», видно, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Також у п. 23 даної Постанови, зазначено, що відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Отже, дані норми права дозволяють констатувати, що при вирішенні вимог щодо зменшення розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і одержувача, у тому числі і враховувати стан здоров`я та потреби дитини в її розвитку.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У частині 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22серпня 2022року у справі № 712/6313/21.

Суд приходить до висновку, що доказами наявними в матеріалах справи, погіршення матеріального стану позивача у зв`язку зі зменшенням доходу не доведено.

Такий висновок апеляційного суду зроблений з урахуванням правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2017/19.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 травня 2021року у справі № 715/2073/20.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Отже, в судовому засіданні встановлено, що після постановлення судового рішення про стягнення аліментів з позивача на користь відповідача, позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу, що у нього змінився сімейний чи матеріальний стан, погіршився стан здоров`я, у зв`язку з чим він витрачає кошти.

Однак судом враховуються потреби дитини в її розвитку.

Суд критично відноситься до посилання позивача про те, що він несе необхідні витрати на екіпірування, їжу та одяг для участі в бойових діях, оскільки він не надав суду жодного належного та допустимого доказу стосовно своїх тверджень. Окрім того, ці витрати мають разовий характер, а сплата аліментів періодичний характер - до повноліття дитини.

Отже, суд бере до уваги, що під час розгляду справи позивач не надав суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження трати коштів на своє військове спорядження.

Крім того, суд критично відноситься до посилання позивача про те, що він фінансово допомагає своїй матері ОСОБА_5 , яка на даний час на пенсії, оскільки жодного належного та допустимого доказу утримання своєї матері він не надав, а суд не бере до уваги роздруківку про списання коштів, оскільки з неї не вбачається за що саме, кому і з кого списувалися кошти.

Натомість, суд враховує, що ОСОБА_5 перебуває на обліку в ПФУ та отримує пенсію за віком, яка станом на грудень 2023 року у розмірі 2520,00 грн.

Крім того, судом враховується, що позивач проходить військову службу в ЗСУ у зв`язку з чим отримує певний дохід, тобто у нього навпаки покращилося майнове становище.

Отже, при ухваленні рішення суд враховує, що після постановлення судового рішення про стягнення аліментів з позивача на користь відповідача, позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу, що у нього змінився сімейний або матеріальний стан, погіршився стан здоров`я, у зв`язку з чим він витрачає кошти, а розмір аліментівне перевищує десять прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Крім того, суд критично ставиться то твердження позивача про те, що відповідач отримані на дитину аліменти витрачала не на утримання сина, а на власні потреби, тобто кошти використовувала не за призначенням, оскільки з висновку за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання ОСОБА_2 аліментів на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного ССД виконавчого комітету Тернівської міської ради від 20 грудня 2021 року, вбачається, що ОСОБА_2 забезпечує потреби дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до суми коштів сплачених ОСОБА_1 на дитину.

Суд вважає, розмір аліментів, які стягнуті за рішенням суду на дитину, а саме 1/4 частини доходів відповідача, є її належним забезпеченням на достатній рівень її життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Отже, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Зменшення розміру аліментів саме в такій частині не буде порушувати права дитини на належне матеріальне забезпечення.

Отже відповідно до ст. 141 ЦПК України суд не стягує з відповідача на користь позивача судовий збір.

На підставі ст.ст. 51 Конституції України, ст.ст. 141, 180, 182, 183, 192 СК України, ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 2, 4,10, 12-13, 17, 18, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 273 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволені позову представника позивача адвоката Мазурик Зоряни Ярославівни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, щодіяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повний текст рішення суду складено 16 жовтня 2024 року.

Головуючий суддя В.О. Корягін