Справа № 165/2874/24 Головуючий у 1 інстанції: Малюшевська І. Є.
Провадження № 22-ц/802/846/24 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Бовчалюк З. А., Матвійчук Л. В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України про відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на ухвалу Іваничівського районного суду Волинської області від 09 липня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом.

Покликався на те, що ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 31 липня 2017 року по справі № 165/1060/17 звільнено від кримінальної відповідальності ОСОБА_2 та закрито відносно неї кримінальне провадження №000005 від 28 лютого 2017 року. Ухвалою Волинського апеляційного суду від 25 березня 2021 року вищевказана ухвала була скасована у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального законодавства та неповнотою судового розгляду з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Крім того зазначав, що в ухвалі Волинського апеляційного суду одним із порушень, які допустив суд першої інстанції, було неврахування наявної в клопотанні прокурора інформації «про вчинення злочинів іншими особами, в тому числі ТОВ «Сібуд», директором якого є ОСОБА_3 , як учасниками стійкої організованої групи».

Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 27 вересня 2022 року кримінальне провадження було закрито у зв`язку зі смертю обвинуваченої.

Вважаючи, що незаконними діями органів, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду, йому було заподіяно моральну шкоду, позивач просив стягнути на свою користь з Державного бюджету України 440600 грн.

Розпорядженням голови Нововолинського міського суду Волинської області від 03 липня 2024 року дану цивільну справу було передано на розгляд до Іваничівського районного суду Волинської області, як найбільш територіально наближеного до Нововолинського міського суду Волинської області у зв`язку із неможливістю утворити в останньому новий склад суду після задоволення самовідводів суддів у цій цивільній справі.

Ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області від 09 липня 2024 року дану цивільну справу було передано на розгляд до Печерського районного суду міста Києва за територіальною підсудністю.

Вважаючи дану ухвалу незаконною, прийнятою з порушенням норм процесуального права, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просив її скасувати, а справу направити до цього ж суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що даний позов про відшкодування моральної шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльністю, досудове розслідування прокуратури або суду згідно вимог зазначених у Законі України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» був ним поданий за місцем знаходження органу який провадив слідчі (розшукові) дії та безпосередньо до місцевого суду, що розглядав кримінальну справу і постановив ухвалу про закриття кримінального провадження.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи.

За змістом ч. ч. 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Постановляючи ухвалу, яка оскаржується, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи предмет позову, місцезнаходження відповідача м. Київ, місце реєстрації позивача, а саме АДРЕСА_1 , даний позов за територіальною підсудністю підлягає переданню для розгляду до Печерського районного суду міста Києва.

Проте погодитись з такими висновками суду не можна.

Стаття 125 Конституції України встановлює, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина перша статті 3 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції.

Питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з частиною першою статті 12 (частина перша статті 13 Закону).

У стаття 14 Закону також визначено, що заяву про оскарження постанови про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, чи прокуратури, на вибір громадянина може бути подано до суду за місцем його проживання або за місцезнаходженням відповідного органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, чи прокуратури. Сторони в цих справах звільняються від сплати судових витрат.

Тлумачення наведених положень Закону свідчить, що ним не встановлені спеціальні правила про виключну підсудність у справах за зверненням громадянина про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, а надане право вибору підсудності, зокрема, суду, що розглядав кримінальну справу у першій інстанції або за місцем його проживання або за місцезнаходженням відповідного органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, чи прокуратури.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19)зазначено, що «Законом установлено, що визначення розміру відшкодування шкоди, якої зазнав громадянин внаслідок незаконних дій, у разі закриття кримінального провадження здійснює суд, про що постановляє відповідну ухвалу. Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу в першій інстанції.

Цей же правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20 серпня 2024 року у справі № 727/9734/23.

У справі, що переглядається апеляційним судом, позивач ОСОБА_1 , керуючись вимогами чинного законодавства, звернувся до Нововолинського міського суду Волинської області з позовом про відшкодування моральної шкоди за місцем розташування органу, що здійснював оперативно-розшукову діяльність і досудове розслідування та безпосередньо до суду, який постановив ухвалу про закриття провадження у кримінальній справі.

Таким чином суд першої інстанції, при вирішенні питання щодо відкриття провадження у даний цивільній справі, на думку колегії суддів, дійшов помилкового висновку про наявність підстав для передання справи на розгляд до Печерського районного суду м. Києва саме за місцезнаходженням позивача та відповідача.

Відповідно до ч.4 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є порушення норм процесуального права, які призвели до постановления помилкової ухвали.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана позивачем ухвала про передання справи на розгляд іншого суду, як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384, 387 ЦПК України суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Іваничівського районного суду Волинської області від 09 липня 2024 року скасувати, справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України про відшкодування моральної шкоди направити до Іваничівського районного суду Волинської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді