ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3258/24 Справа № 206/4956/23 Суддя у 1-й інстанції - Поштаренко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2024 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Барильської А.П.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аваліст» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аваліст»

на заочне рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В:

24 жовтня 2023 року ТОВ ФК Аваліст звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Просило стягнути з відповідача суму боргу за договором кредиту в розмірі 32 117,19 грн., з яких: 20 380,07 грн. сума заборгованості за основною сумую кредиту, 11 737, 12 грн. сума заборгованості за відсотками по кредиту. В обґрунтування вимог представник позивача посилався на те, що 09.06.2020 між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аваліст» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №, відповідно до умов якого ПАТ «ОТП Банк» (кредитодавець) передав відповідачу (позичальнику) грошові кошти у розмірі 20701 грн. строком до 09.06.2023, а позичальник зобов`язався повернути зазначену суму кредиту та сплатити проценти за користування ним в розмірі та в порядку, визначеному договором. 17.12.2021 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Аваліст» укладено договір факторингу №17/12/21.

З часу отримання кредиту відповідач належним чином не виконував грошове зобов`язання в наслідок чого виникла заборгованість. Таким чином, представник позивача посилаючись на умови договору просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом, відсотки та понесені судові витрати.

Заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2023 року у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аваліст» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено повністю (а.с. 36-37).

В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Аваліст», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Стягнути судовий збір за подачу позову та апеляційної скарги та 12 000 грн. витрат на правову допомогу. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність заявлених ними позовних вимог та неповно з`ясував обставини справи. Ними надано достатньо належних та допустимих доказів, доведено факт укладання кредитного договору, отримання позичальником коштів за ним та їх використання. Факт набуття права вимоги та розмір заборгованості.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 09.06.2020 між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № , відповідно до умов якого АТ «ОТП Банк» (кредитодавець) передав відповідачу (позичальнику) грошові кошти в розмірі 20701,00 грн. строком до 09.06.2023 зі сплатою щомісячної комісії за управління кредитом 0% від суми кредиту та сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 40.00% річних (а.с.5)

Згідно з п. 2 Договору повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати відповідачем ануїтетних платежів, згідно Графіку платежів.

17.12.2021 АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Аваліст» уклали договір факторингу №17/12/21, умовами якого встановлено, що первісний кредитор передає, новий кредитор приймає право грошової вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості (пункт 1.1. Договору факторингу) (а.с.6-10).

За договором факторингу від 17.12.2021 №17/12/21 новий кредитор одержує право (замість клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх зобов`язань за кредитними договорами (пункт 1.3. Договору факторингу).

Відомості про боржників і розмір грошового зобов`язання кожного з них зазначається в реєстрі боржників.

17.12.2021 був складений і підписаний акт приймання передачі, згідно з яким АТ «ОТП Банк» передав, а ТОВ «ФК «Аваліст» прийняло згідно з вимогами п.8.3. договору факторингу від 17.12.2021 №17/12/21 реєстр боржників №1 (а.с. 12).

Згідно витягу з реєстру боржників заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 09.06.2020 № станом на 17.12.2021 становить 32117,19 грн., з яких заборгованість за основною сумою кредиту становить 20380,07 грн., заборгованість за відсотками по кредиту 11737,12 грн. (а.с.14).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, позовні вимоги ТОВ «ФК «Аваліст» ґрунтуються на тому, що розмір заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 09.06.2020 № становлять 32117 грн. 19 коп., з яких: сума заборгованості за основною сумою кредиту 20380,07 грн.; сума заборгованості за відсотками по кредиту 11737,12 грн. Водночас, на підтвердження заявленої суми боргу позивач не надав суду жодного розрахунку, на підставі якого можливо перевірити відповідні суми, встановити порядок, період і базу їх нарахування, в якому розмірі відповідач сплатив заборгованість. Наданий позивачем реєстр боржників є додатком до Договору факторингу, та також не містить жодних розрахунків, а лише констатує наявність заборгованості. Також, ТОВ «ФК «Аваліст» не надало суду первинних бухгалтерських документів стосовно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, чеки, банківські виписки та інше), тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків і комісій, є доведеними. Суд також звертає увагу, що надана позивачем суду копія кредитного договору № не засвідчена в установленому порядку. Доведеність наявної суми заборгованості за кредитним договором, є обов`язком позивача, який не довів суду належними та допустимими доказами її розмір.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За правилом статті 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У частині першій статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За правилом частини 2 статті 1046 ЦК України, положення якої застосовується до відносин за кредитним договором, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Матеріалами справа підтверджується, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, які виникли за кредитним договором від 09 червня 2020 року №, укладеним між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 після відступлення права вимоги за цим договором ПАТ «ОТП БАНК» позивачу на умовах договору факторингу №17/12/21 від 17 грудня 2021 року.

До суду, окрім, копії кредитного договору, копії договору факторингу, копії акту-приймання передачі реєстру боржників № 1 по договору факторингу, витягу з реєстру боржників з розрахунком заборгованості, було також подано копію акту приймання-передачі матеріалів кредитної справи, копія паспорту споживчого кредиту, графіки платежів, анкета-заява копія заяви на видачу готівки від 09 червня 2020 року (а.с.50-57).

Внаслідок невиконання зобов`язання, згідно витягу з реєстру боржників (№2713), заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 09 червня 2020 року № станом на 17 грудня 2021 року становить 32117,19 грн., з яких заборгованість за основною сумою кредиту становить 20380,07 грн., заборгованість за відсотками по кредиту 11737,12 грн.

Доказів виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором від 09 червня 2020 року № матеріали справи не містять і відповідачем суду не надано.

З урахуванням наведеного, колегія суддів доходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від від 09 червня 2020 року №, укладеним між ПАТ «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 , право вимоги за яким за договором факторингу №17/12/21 від 17 грудня 2021 року перейшло до ТОВ «ФК «Аваліст», позивачу у справі, у вказаному розмірі є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Окрім того, до апеляційної скарги банк подав виписку по особовому рахунку (а.с.62).

Отже, апеляційний суд, дослідивши виписку по особовим рахункам у сукупності з іншими доказами поданими до суду першої інстанції та залишеними останнім без уваги, дійшов висновку, що позовні вимоги доведені.

Окрім того, апеляційний суд враховує правові висновки Верховного Суду в постанові від 14 листопада 2018 року в справі №2-383/2010 (провадження №14-308цс18), згідно яких у разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідач не надав суду докази, які б спростовували як факт надання кредиту в розмірі, визначеному кредитним договором, так і розмір боргу, що є процесуальним обов`язком боржника.

Згідно з позицією Верховного Суду в постанові від 08 липня 2020 року по справі №464/4985/15-ц визначено, що твердження заявника про те, що позивач не надав належних доказів на підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором є неспроможними, оскільки в матеріалах справи, серед інших письмових доказів, наявний розширений розрахунок заборгованості. Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, боржником не надано.

У постанові від 02 липня 2020 року в справі №753/16745/15-ц Верховним Судом підтримано позицію суду апеляційної інстанції про те, що розрахунок заборгованості узгоджується зі змістом договору, а тому є належним доказом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи, не ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права і не може бути залишене без змін, а підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову та стягнення з відповідача заявленої заборгованості у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Так, згідно ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 ст.133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч.3,4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц).

Оцінивши наявні у матеріалах справи докази, перевіривши відповідність заявленої позивачем до стягнення суми на правову допомогу 12 000 грн., наданому обсягу адвокатських послуг, врахувавши задоволення позовних вимог та відсутність клопотання відповідача про зменшення витрат (ч.6 ст.137 ЦПК), колегія суддів доходить висновку, що заявлена сума витрат є справедливою, співмірною, обґрунтованою та такою, що підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ч. 13 ст.141 ЦПК України апеляційний суд, в зв`язку з ухваленням нового судового рішення, змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ФК «Аваліст» підлягає стягненню судовий збір за подання позову у розмірі 2 684 грн., за подання апеляційної скарги в розмірі 4 026 грн., а усього 6 710 грн.

Керуючись ст. 259, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аваліст» - задовольнити.

Заочне рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2023 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аваліст» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аваліст» () заборгованість за кредитним договором № від 09 червня 2020 року у загальному розмірі 32117,19 грн., що складається з заборгованості за основною сумою кредиту у розмірі 20380,07 грн. та заборгованості по відсоткам у розмірі 11737,12 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аваліст» () судовий збір у розмірі 6 710 грн. та витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 12 000 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: