КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 761/25809/24

18 листопада 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Кафідової О.В.

суддів: Оніщука М.І.

Шебуєвої В.А.

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 серпня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Анохіна А.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

в с т а н о в и в:

У липні 2024 року ОСОБА_2 звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обгрунтування заявлених вимог зазначала, що 02 грудня 2015 року між сторонами було укладено шлюб у період якого народився син ОСОБА_3 .

Вказує на те, що сторони фактично припинили спільне проживання з лютого 2022 року та в даний час дитина проживає з нею та майже повністю знаходиться на її утриманні.

Зазначає, що більш ніж два роки окремого проживання відповідач лише двічі надсилав кошти на банківську карту сина, а саме: 04 квітня 2024 року у розмірі 4 200,00 грн. та 18 травня 2024 року у розмірі 4 000,00 грн.

Вказує на те, що нерегулярні перекази грошових коштів недостатні для належного утримання дитини та її гармонійного розвитку.

Зазначає, що відповідач працює начальником відділу логістики в фірмі по доставці води Куяльник та наскільки їй відомо офіційна заробітня плата відповідача становить близька 14 000,00 - 16 000,00 грн. а іншу частину доходу відповідач отримує неофіційно.

З огляду на зазначене просить суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 4 000,00 грн., щомісячно.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09 серпня 2024 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , проживаючої за адресою (згідно довідки ВПО): АДРЕСА_3 ) аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000,00 гривень щомісячно з індексацією відповідно до закону, починаючи стягнення з 17.07.2024 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 09 вересня 2024 року відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення першої інстанції та ухвалити нове, яким позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що відповідно до вимог ст.. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору.

Вважає, що дана обставина має важливе значення для правильного вирішення даної справи так як саме заходи досудового врегулювання спору свідчили ю про порушення ним обов`язку утримувати дитину. Зазначає, що він би погодився на укладення договору між батьками про сплату аліментів на дитину та відраховував би їх з власної ініціативи.

Вказує на те, що в позовній заяви позивачка вказує на те, що у відповідача є дитина від попереднього шлюбу, проте не зазначає, що вона також має доньку від першого шлюбу- ОСОБА_4 .

Зазначає, що він відкрив банківську карту своєму сину ОСОБА_5 і перераховував йому кошти, проте згодом з виписки по картці йому стало відомо, що частина коштів, які він направляв сину були переведені на карту дружини та старшої сестри ОСОБА_6 .

Вказує на те, що він працює в приватному підприємстві «АКВА Фудз» та отримує щомісячну заробітну плату у розмірі 12 000,00 грн. Окрім того, від першого шлюбу він має дитину- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в утриманні якого він також бере участь. Вказує на те, що його мати ОСОБА_8 є пенсіонером, інвалідом другої групи та потребує постійного догляду.

Вважає, що з урахуванням вище зазначених обставин з нього необхідно стягнути аліменти на утримання його сина у розмірі 1/5 частини від його заробітку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві.

Дитина проживає разом із матір`ю, що не заперечується відповідачем.

Від попереднього шлюбу відповідач має сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження видане Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного станову.

Відповідно до довідки про доходи ТОВ «АФ Транслогістик» ОСОБА_1 був звільнений з посади директора з транспорту з 31 липня 2024 року. За період роботи з лютого 2024 року по липень 2024 року загальний розмір доходу становить 87 183,43 грн. ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки ПП «АКВА Фудз» від 05 серпня 2024 року № 508-1 ОСОБА_1 працює в ПП «АКВА Фудз» з 01 серпня 2024 року.

Відповідно до наказу ПП «АКВА Фудз» від 31 липня 2024 року ОСОБА_1 прийняв на посаду директора з транспорту. Оклад 13 760,00 грн.

Сторонами не заперечується, що відповідач перерахував на банківську карту сина ОСОБА_5 04 квітня 2024 року у розмірі 4 200,00 грн. та 18 травня 2024 року у розмірі 4 000,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд першої інстанції посилався на те, що оцінивши надані у справі докази, з огляду на те, що обоє батьків зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя, вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача враховує наявність у сторін спільної неповнолітньої дитини, відсутність між сторонами домовленості щодо розміру участі обох батьків в утриманні сина, діючи виключно в найкращих інтересах дитини виконуючи обов`язок якнайкращого забезпечення його права на належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку і на збереження достойного рівня життя до досягнення дитиною повноліття, підтвердження відповідачем наявності у нього можливості забезпечувати сина, враховуючи надані суду докази про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, з урахуванням закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності, розумності та обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини, з огляду на те, що відповідач позов визнав частково, виходячи з матеріального становища сторін, суд вважав справедливим та законним присудження до стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000,00 гривень щомісячно з індексацією відповідно до закону, починаючи стягнення з 17.07.2024 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з частинами 2, 8, 9 статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Статтею 51 Конституції України гарантовано, а ст.180СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 179 СК України передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За загальними правилами доказування, визначеними статями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша та друга статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_2 посилалсь на те, що відповідач належним чином не виконує свої обов`язки щодо забезпечення їх спільного сина та за два роки лише двічі перерахував на банківську карту сина грошові кошти.

Заперечуючи проти задоволення позову відповідач посилався на те, що на його утриманні перебуває ще син від попереднього шлюбу та мати пенсіонерка, яка є людиною з інвалідністю, а тому вважав, що з нього підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/5 частини від його заробітку.

На підтвердження своїх заперечень відповідач надав копію свідоцтва про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження видане Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану.

Також відповідач надав копію пенсійного посвідчення ОСОБА_8 та копію довідки до акту огляду медиво- соціальною експертною комісією відповідно до якої ОСОБА_8 було встановлено другу групу інвалідності безстроково.

Надаючи оцінку наданим відповідачем доказів колегія суддів зазначає, що наявність у відповідача ще дитини від попереднього шлюбу не може бути підставою для звільнення його від обов`язку утримувати інших дітей.

Доводи відповідача відносно того, що окрім дітей на його утриманні перебуває мати колегія суддів відхиляє, оскільки такі доводи відповідача не підтверджені належними та допустимими доказами.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що відповідно до вимог ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, колегія суддів відхиляє, оскільки у позовній заяві позивач зазначила, що заходи забезпечення позову не здійснювались. Позасудове врегулювання по такому спору між батьками не є обов`язковим згідно законом. Окрім того, відповідач не був позбавлений можливості здійснювати такі заходи щодо врегулювання спору.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що в позовній заяви позивачка вказує на те, що у відповідача є дитина від попереднього шлюбу, проте не зазначає, що вона також має доньку від першого шлюбу- ОСОБА_4 , колегія суддів відхиляє, оскільки в даному випадку з урахуванням вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей

Доводи апеляційної скарги відносно того, що з урахуванням обставин з нього необхідно стягнути аліменти на утримання його сина у розмірі 1/5 частини від його заробітку, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Отже, прерогатива обрання того чи того способу стягнення аліментів (у частці від доходу або у твердій грошовій сумі), якщо останні вже визначені початково судовим рішенням, належить одержувачу аліментів.

За своїм змістом усі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, разом з тим, доказів на спростування встановлених судом першої інстанції обставин апелянтом до апеляційної скарги не надано.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 серпня 2024 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді: