Справа № 215/3105/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2024 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

у складі: головуючого, судді - Квятковського Я.А.

за участю секретаря - Сердюк А.В.

розглянувши в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок нещасного випадку,-

ВСТАНОВИВ:

13.05.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок нещасного випадку.

В обґрунтування вказує, що 03.09.2013 працюючи в зміну з 8 год 00 хв механік виробничої дільниці збагачення руди РЗФ-1 ОСОБА_1 виконував контроль за безпечною та безаварійною експлуатацією технологічного обладнання дільниці насосного відділення, проводив огляд та організовував виконання ремонтних робіт на дільниці. Під час перебування механіка на дільниці, останнього було повідомлено оператором пульта керування про зупинення насосного агрегату. ОСОБА_1 підійшов до насосу №272 для з`ясування причин його зупинки. Під час повороту голови вліво ОСОБА_1 лівим оком зачепив центральний кронштейн кріплення захисного огородження насосного агрегату. Після отриманої травми ОСОБА_1 звернувся до Лікарського-діагностувального центру №2 ТОВ «Медиком», де йому було надано невідкладну долікарську допомогу та викликано швидку допомогу. За наслідками нещасного випадку складено АКТ Форми Н-5 від 11.09.2013 року.

Відповідно Акту Форми Н-5 комісія прийшла до висновку, що нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом та складається акт за формою. У зв`язку з нещасним випадком, є негативна динаміка прогресуючого перебігу травми, після якої ОСОБА_1 втратив око. Відповідно до довідки МСЕК серія АВ №0008611 та довідки МСЕК №0243012 від 18.12.2013 первинно встановлено 50% втрати професійної працездатності та ІІІ група інвалідності по трудовому каліцтву по зору. 10.12.2014 року ОСОБА_1 було встановлено безстроково відповідно до довідок МСЕК ІІІ групу інвалідності та 50% втрати працездатності. Відповідно до індивідуальної програми реабілітації інваліда №1374 ОСОБА_1 має вид обмеження до орієнтації (1 ступінь), до трудової діяльності (1 ступінь). Рекомендації МСЕК має проходити 2 рази на рік терапію у МДЦ №2 ООО «Медіком», протезування. Таким чином, ОСОБА_1 втратив своє здоров`я та працездатність, та набув професійне захворювання внаслідок нещасного випадку при виконанні робіт з підвищеною небезпекою на ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат»

На підставі вищевикладеного позивач просить стягнути з ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» 400 000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою суду від 15.05.2024 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

30.05.2024 до суду надійшов відзив від представника відповідача, згідно до якого просить відмовити у позові. Вказує на те, що розмір відшкодування моральної шкоди, який просить стягнути позивач, є необґрунтованим та безпідставно завищеним. Крім того, відповідач під час укладання трудового договору проінформував позивача про умови праці та про наявність на його робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів. При проведенні огляду та організації виконання ремонтних робіт на дільниці, позивач повинен був оцінити властивості даного насосного агрегату та можливість його безпечного обслуговування. Проте, внаслідок нехтуванням вищевказаних заходів безпеки позивач був травмований. Тому відсутня вина роботодавця.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів судом встановлено наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 з 02.12.2005 по 30.04.2024 працював на підприємстві ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», а з 01.08.2014 по 05.11.2014 працював інженером з ремонту на рудозбагачувальній фабриці №1, що підтверджується копією трудової книжки та не заперечувалось представником відповідача (а.с. 27-30).

Згідно Акту проведення розслідування нещасного випадку, 03.09.2013 о 14.30 на ПАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» відбулось травмування позивача під час виконання трудових обовязків. Нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. Крім того, ОСОБА_1 визнано особою, винною у настанні нещасного випадку через особисту необережність і порушення вимог безпеки праці (а.с. 8-9)

Відповідно до Акту 4/ІХ про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом форми Н-1, травмування відбулось під час повороту голови вліво ОСОБА_1 , коли він лівим оком зачепив центральний кронштейн кріплення захисного огородження насосного агрегату. Позивачу встановлено діагноз ліве око-проникаюче корнео-склеральне поранення рогівки; гефема; енофтальне випадіння райдужки (а.с. 10 зворот-11)

Згідно виписки медичної карту амбулаторного (стаціонарного) хворого, ОСОБА_1 надано рекомендації щодо нагляду та лікування окулістом за місцем проживання, вирішення експертних питань для встановлення ознак інвалідності (а.с. 7).

Згідно Індивідуальної програми реабілітації інваліда №1374 від 10.02.2014 надано рекомендації щодо - реабілітаційних заходів та їх реалізації, також надано вказівки щодо професійної реабілітації, трудової реабілітації, соціальної та побутової реабілітації (а.с. 17-20).

Згідно Довідки про результати визначення втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги №002253 позивачу встановлено 50% втрати професійної працездатності (а.с. 25, зворот).

Відповідно до Довідки до акту огляду медико-соціально експертної комісії №057098, ОСОБА_1 10.12.2014 встановлено ІІІ групу інвалідності через трудове каліцтво зору безстроково, 50% втрати професійної працездатності (а.с. 24,25,26)

Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем.

Оцінка суду.

Відповідно до вимогст.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно до ст.13 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. З цією метою роботодавець забезпечує функціонування системи управління охороною праці, а саме:створює відповідні служби і призначає посадових осіб, які забезпечують вирішення конкретних питань охорони праці, затверджує інструкції про їх обов`язки, права та відповідальність за виконання покладених на них функцій, а також контролює їх додержання;розробляє за участю сторін колективного договору і реалізує комплексні заходи для досягнення встановлених нормативів та підвищення існуючого рівня охорони праці;забезпечує виконання необхідних профілактичних заходів відповідно до обставин, що змінюються;впроваджує прогресивні технології, досягнення науки і техніки, засоби механізації та автоматизації виробництва, вимоги ергономіки, позитивний досвід з охорони праці тощо;забезпечує належне утримання будівель і споруд, виробничого обладнання та устаткування, моніторинг за їх технічним станом;забезпечує усунення причин, що призводять до нещасних випадків, професійних захворювань, та здійснення профілактичних заходів, визначених комісіями за підсумками розслідування цих причин;організовує проведення аудиту охорони праці, лабораторних досліджень умов праці, оцінку технічного стану виробничого обладнання та устаткування, атестацій робочих місць на відповідність нормативно-правовим актам з охорони праці в порядку і строки, що визначаються законодавством, та за їх підсумками вживає заходів до усунення небезпечних і шкідливих для здоров`я виробничих факторів;розробляє і затверджує положення, інструкції, інші акти з охорони праці, що діють у межах підприємства (далі - акти підприємства), та встановлюють правила виконання робіт і поведінки працівників на території підприємства, у виробничих приміщеннях, на будівельних майданчиках, робочих місцях відповідно до нормативно-правових актів з охорони праці, забезпечує безоплатно працівників нормативно-правовими актами та актами підприємства з охорони праці;здійснює контроль за додержанням працівником технологічних процесів, правил поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, використанням засобів колективного та індивідуального захисту, виконанням робіт відповідно до вимог з охорони праці;організовує пропаганду безпечних методів праці та співробітництво з працівниками у галузі охорони праці;вживає термінових заходів для допомоги потерпілим, залучає за необхідності професійні аварійно-рятувальні формування у разі виникнення на підприємстві аварій та нещасних випадків.

Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Як встановлено судом, ушкодження здоров`я позивача і втрата працездатності позивача настала внаслідок нещасного випадку на виробництві під час виконання трудових обов`язків. В ході судового розгляду справи судом встановлено, що внаслідок нещасного випадку позивач первинно втратив працездатність в розмірі 50%, а відтак зазнав фізичних і моральних страждань. Судом також досліджено Акт проведення розслідування нещасного випадку, що стався 03.09.2013 року та Акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, де мали б бути зазначені свідки, проте останні згідно акту відсутні, не визначено відповідність умов праці та її безпеки вимогам законодавства про охорону праці на момент виникнення нещасного випадку, не з`ясовано обставини і причини нещасного випадку у повному обсязі, а саме якими засобами захисту було забезпечено особу під час виконання трудових обов`язків, які захисні елементи було встановлено на обладнання; не зазначено характер дій ОСОБА_1 , які привели до нещасного випадку та за якими саме діями або бездіяльністю було встановлено комісією необережність ОСОБА_1 . Враховуючи вказане та проаналізувавши небезпечність та шкідливість умов праці позивача, суд приходить до висновку про наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та заподіяною шкодою здоров`ю позивачу.

Відповідно до частин першої та другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Як зазначено в п.4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Враховуючи вищевикладене, недотримання відповідачем вимог про безпеку праці та наявність причинно-наслідкового зв`язку, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні Нечипорук та Йонкало проти України № 42310/04 від 21.04.2011 року, роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Отже, суд враховує характер і тяжкість отриманих позивачем ушкоджень, що порушує його нормальні життєві зв`язки та викликає фізичні і моральні страждання, ступінь втрати ним професійної працездатності у розмірі 50%, наявність також вини позивача в настанні нещасного випадку.

З урахуванням вищенаведеного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, позов слід задовольнити частково та стягнути на користь позивача 200 000 грн. моральної шкоди у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що вимагає позивач завищеною.

Посилання представника відповідача є неспроможними і необгрунтованими, не свідчать про звільнення роботодавця від відповідальності за порушення вимог щодо безпеки праці, тому судом відхиляються. Доводи про наявність вини працівника в нещасному випадку не свідчать про дотримання вимог про безпеку праці, а можуть лише враховуватися при визначенні розміру шкоди.

Згідно положення, закріпленого в п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Згідно ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Відповідно до ч. 1ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Оскільки даний позов має майновий характер - то з ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 2 000 грн.

На підставі ст.46 Конституції України, ст.153,237-1 КЗпП України, Закону України "Про охорону праці" керуючись ст. ст. 10, 12, 43, 49, 141, 133, 263-265, 268, 273, 274 ч.4, 280, 289 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 200 000 (двісті тисяч) грн.

Стягнути з ПрАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» судовий збір у розмірі 2 000 грн. на користь держави.

В інший частині позову - відмовити.

Копію рішення направити сторонам.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суд подається протягом тридцяти днів з дня його складання до Дніпровського апеляційного суду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , інн. НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», , місцезнаходження за адресою: 50079, м. Кривий Ріг, Тернівський район.

СУДДЯ: