ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/5906/23 Номер провадження 22-ц/814/1672/24Головуючий у 1-й інстанції Сініцин Е.М. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Абрамова П. С., Обідіної О. І.,

за участю секретаря: Ракович Д. Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Державної іпотечної установи

на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 21 грудня 2023 року у складі судді Сініцина Е. М.

у цивільній справі за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У липні 2023 року представник Державної іпотечної установи звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , у якому просив про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором № 256-КТ від 13 грудня 2006 року в сумі 196 545,96 грн, з яких: 95 227,02 грн - заборгованість по сумі основного боргу та 101 318,94 грн - прострочена заборгованість по відсотках за користування кредитом, а також судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 2 948 грн.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 21 грудня 2023 року провадження у вказаній цивільній справі було закрито на підставі пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України з тих мотивів, що є судове рішення, яке набрало законної сили, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Не погодившись з даною ухвалою суду, представник Державної іпотечної установи подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що судом безпідставно визнано тотожність підстав та предмету спору із справою № 554/5692/19.

Вказує, що фактичні обставини даної справи та справи № 554/5692/19 є вочевидь відмінними, оскільки саме за наслідками незадоволення позичальником вимоги про порушення грошового зобов`язання за кредитним договором у позивача виникло право вимагати дострокового повернення всіх кредитних коштів.

Вважає, що висновки суду, які зумовити закриття провадження у справі, порушують права позивача на судовий захист дійсних кредиторських вимог та перешкоджають здійсненню цивільного судочинства.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Дігтярь Л. А. просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

За правилами частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Пунктом 6 частини першої статті 374 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, згідно пунктів 3, 4 частини першої статті 379 ЦПК України є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

По справі встановлено, що постановою Полтавського апеляційного суду від 17 листопада 2021 року у справі № 554/5692/19 було відмовлено у задоволенні позову Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про солідарне стягнення з них заборгованості за кредитним договором № 256-КТ від 13 грудня 2006 року.

Вважаючи, що спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав вже було вирішено судом, суд першої інстанції задовольнив клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Дігтярь Л. А. та закрив провадження у цій справи на підставі пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України, з чим колегія суддів апеляційного суду погодитись не може з огляду на таке.

Згідно пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Умовами закриття провадження у справі з цієї підстави є: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони мають співпадати) та остаточне вирішення тотожного спору рішенням або постановою суду, ухвалою про закриття провадження у цивільній справі, яке набрало законної сили.

Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Підстава позову - це ті обставини і норми права, які дозволяють особі звернутися до суду, а предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно яких він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги.

У справі № 554/5692/19 позивач просив про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором № 256-КТ від 13.12.2006, яка виникла станом на 25.04.2019 у сумі 177 409,92 грн, з яких: 95 227,02 грн - заборгованість по сумі основного боргу; 35 488,27 грн - прострочена заборгованість по відсотках за користування кредитом; 33 279,07 грн - інфляційні втрати; 13 415,57 грн - сума пені.

Відмовляючи у задоволенні даного позову колегія суддів Полтавського апеляційного суду у постанові від 17 листопада 2021 року зазначила, що звертаючись до суду із вимогою про дострокове повернення споживчого кредиту, позивач не дотримався вимог Законів України «Про споживче кредитування» та «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, щодо обов`язкового досудового порядку врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту.

Звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений вказаним Законом порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги частини десятої статті 11 Закону «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором.

У цій справі, що переглядається апеляційним судом, позивач вказує про направлення боржникам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вимоги від 02.11.2022 № 2315/15/3 та № 2316/15/3 про дострокове повернення кредитних коштів за кредитним договором № 256-КТ, який діє до 12 грудня 2026 року, у зв`язку з наявною заборгованістю позичальника перед Державною іпотечною установою у сумі 196 545,96 грн, що виникла станом на 20.10.2022, отже, підстави позову не є тотожними тим, що заявлені у справі № 554/5692/19.

Суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі, на вказане належної уваги не звернув, що призвело до постановлення помилкової ухвали, яка підлягає скасуванню з направленням справи до Октябрського районного суду м. Полтави для продовження розгляду.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Державної іпотечної установи задовольнити.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 21 грудня 2023 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді П. С. Абрамов

О. І. Обідіна