Провадження № 22-ц/801/1991/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 рокуСправа № 127/39938/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Ковальчука О.В., Шемети Т.М., секретар Луцишин О.П., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 липня 2024 року, ухвалене суддею Сичуком М.М. в м. Вінниці, в цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи - Виконавчого комітету Вінницької міської ради, про визнання особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна,

встановив:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою, в якій просив визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним, встановити над ним опіку та за поданням органу опіки та піклування призначити ОСОБА_1 його опікуном.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначив, що ОСОБА_2 є чоловіком його рідної бабусі, з якою вони зареєстровані та проживали у власній квартирі АДРЕСА_1 . З часу повномасштабного вторгнення рф в Україну, стан їх здоров`я суттєво погіршився і згодом заявник перевіз їх до м.Вінниці та на даний час вони разом проживають по АДРЕСА_2 . Ще до переїзду в м. Вінниця ОСОБА_2 переніс декілька інфарктів, в результаті чого втратив здатність до самообслуговування та потребував сторонньої допомоги. Декілька місяців тому з пам`яттю ОСОБА_2 почали відбуватися незворотні зміни, спочатку незначні, які вони пояснювали віком. Однак, коли ці зміни стали явними, він ініціював звернення до лікаря-психіатра і за наслідками огляду ОСОБА_2 було поставлено діагноз: помірна судинна деменція з гострим початком. На даний час психічний стан ОСОБА_2 явно погіршився, у його поведінці почала переважати агресія та депресія, догляд за ним став вимагати більше часу та уваги. Стало складним і навіть неможливим залишати його і виїхати хоча б у коротке відрядження по роботі.

Заявник зазначає, що на даний час у ОСОБА_2 близьких родичів, крім нього, немає взагалі. Його бабуся ОСОБА_3 , як в силу свого віку (82 роки), так і за станом здоров`я не в змозі надавати необхідну допомогу ОСОБА_2 , скільки і сама потребує стороннього догляду.

Внаслідок стійкого психічного розладу ОСОБА_2 не здатен повністю усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тому відповідно до ст. 39 ЦК України може бути визнаний недієздатним, що в свою чергу необхідно для призначення його опікуном.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16 липня 2024 року заяву задоволено частково.

Визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , недієздатним та встановлено над ним опіку.

У задоволенні подання Виконавчого комітету Вінницької міської ради як органу опіки та піклування про призначення опікуном ОСОБА_1 відмовлено.

Визначено строк дії рішення суду в частині визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним 2 роки з моменту набрання даним рішенням законної сили.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення в частині відмови у задоволенні подання виконавчого комітету Вінницької міської ради у призначенні його опікуном скасувати та постанови в цій частині нове рішення, яким призначити його опікуном ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У скарзі зазначає, що при призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність опікуна. Суд упереджено позбавив недієздатну особу можливості забезпечення його доглядом та безпідставно проігнорував подання органу опіки та піклування про призначення опікуном ОСОБА_2 саме ОСОБА_1 .. Обов`язок перевірки усіх необхідних документів для визначення конкретної особи опікуном покладено на орган опіки та піклування і така перевірка мала місце в даній справі. Обґрунтування судом відмови у призначенні його опікуном, як особи чоловічої статті призовного віку, не узгоджується з нормами матеріального права і не ґрунтується на наявних в матеріалах справи доказах.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

У судове засідання, призначене на 15 жовтня 2024 року, учасники справи на з`явилися.

14 жовтня 2024 року від виконавчого комітету Вінницької міської ради надійшла заява, в якій представник заінтересованої особи просив справу розглянути у його відсутність у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні, щодо задоволення апеляційної скарги не заперечує.

15 жовтня 2024 року від представника ОСОБА_1 адвоката Шикунової А.О. надійшла заява, в якій вона просила відкласти розгляд справи на іншу дату, оскільки за станом здоров`я вона не в змозі з`явитися у судове засідання. Зазначила, що протокол звернення до сімейного лікаря та відповідний медичний документ буде надано у наступне судове засідання.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши клопотання про відкладення розгляду справи колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення, оскільки викладені в ньому обставини не підтверджені жодними доказами.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, взявши до уваги висновок судово-психіатричної експертизи №243 від 25 квітня 2024 року, відповідно до якого ОСОБА_2 страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді судинної деменції, внаслідок чого позбавлений здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, дійшов висновку про необхідність визнання ОСОБА_2 недієздатним, а відтак і наявність підстав для задоволення заяви в цій частині.

При цьому, суд першої інстанції не вбачав підстав для призначення його опікуном ОСОБА_1 , зазначивши, що він фактично та цілодобово не здійснює догляд за ОСОБА_2 , не є членом сім`ї та близьким родичем ОСОБА_2 , а його участь в догляді за останнім полягає у тому, що він допомагає у всіх процедурах з догляду, які потребують фізичної сили своїй матері та бабусі, які також проживають із ними разом. У матеріалах справи відсутні докази того, що заявник дійсно здійснює постійний догляд за ОСОБА_2 , а також про це не зазначено і у поданні органу опіки та піклування. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про недоведеність заявником факту виконання саме ним всіх прав та обов`язків, які в розумінні закону притаманні особі, яка здійснює функції опікуна.

Судом також зазначено, що у поданні органу опіки та піклування належним чином не обґрунтована необхідність призначення опікуном саме ОСОБА_1 , таке обґрунтування обмежено виконанням формальних процедур з перевірки умов проживання особи (без встановлення обставин хто такі умови забезпечує), відсутності юридичного факту судимостей ОСОБА_1 , не перебування його на обліках у лікаря нарколога та психіатра та ознайомлення з правами та обов`язками опікуна, що свідчить про застосування суто формального підходу до вирішення питання, яке є предметом розгляду суду. При цьому, належним чином не досліджено питання наявності інших родичів ОСОБА_2 , а також неможливості іншими особами, зокрема ОСОБА_4 чи ОСОБА_3 здійснення опікунства. Крім того, на переконання суду, конституційний обов`язок оборони незалежності та територіальної цілісності України, має перевагу над бажанням заявника бути опікуном недієздатної особи за обставин існування в останньої інших членів сім`ї, які також можуть бути опікунами.

З огляду на викладене, суд першої інстанції вважав, що вимога про призначення опікуна є передчасно заявленою, тому відмовив у задоволенні такої вимоги.

Рішення суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_2 недієздатним та про призначення опікуна ОСОБА_1 не оскаржується, а тому в силу ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в цій частині не переглядається.

Що стосується висновку суду в частині відмови в призначенні ОСОБА_1 опікуном, то апеляційний суд погоджується із таким висновком, оскільки він зроблений з урахуванням обставин даної справи та з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.70).

ОСОБА_5 після реєстрації 28 грудня 1990 року шлюбу з ОСОБА_8 змінила прізвище на « ОСОБА_9 », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 (а.с.72).

ІНФОРМАЦІЯ_3 в ОСОБА_8 та ОСОБА_4 народився син ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а.с.17).

24 березня 2001 року ОСОБА_7 та ОСОБА_2 уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 (а.с.71).

Із вказаного слідує, що заявник ОСОБА_1 є онуком дружини ОСОБА_2 .

З особового рахунку № НОМЕР_5 слідує, що разом з квартиронаймачем ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , проживають: дружина ОСОБА_4 ; син ОСОБА_1 ; мати дружини ОСОБА_3 ; ОСОБА_2 (а.с.14).

Вказане підтверджується також довідкою МКП «УК «Київська» від 21 грудня 2023 року № 1133 про склад сім`ї та реєстрацію (а.с.15).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає на хворобу судина деменція, що підтверджується медичним висновком №1105 від 31 лютого 2023 року про здатність до самообслуговування та потреб у сторонній допомозі та випискою із медичної карти хворого, виданою КНП «Першотравенська міська лікарня» Першотравенської міської ради (а.с.10,12).

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №243 від 25 квітня 2024 року, ОСОБА_2 страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді судинної деменції (F01.8), позбавлений здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_2 потребує опіки та за своїм психічним станом не може особисто давати пояснення по суті справи (а.с.51-53).

Відповідно до статті 41 ЦК України, над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.

Згідно зі статтею 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Згідно з частиною першою статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до статті 62 ЦК України, опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Тлумачення зазначених норм права дає підстави для висновку, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод.

Хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації.

Згідно з частиною першою статті 67 ЦК України, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

При призначенні опікуна є важливими і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року №34/166/131/88.

Пунктом 1.1. вказаних Правил визначено, що опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів.

При призначенні опікуна важливі та обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Отже, призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання, орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка.

Відповідно до подання виконавчого комітету Вінницької міської ради, як органу опіки та піклування, №0/01/38974/100-10 від 29 травня 2024 року, орган опіки та піклування вважає доцільним призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в разі визнання його судом недієздатним.

У цьому поданні зазначено, що ОСОБА_1 є онуком дружини ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , а проживає за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , а проживає за адресою: АДРЕСА_2 , разом з матір`ю, бабусею та її чоловіком. Обстеження побутових умов проживання сім`ї проведено працівниками Вінницького міського територіального центру соціального обслуговування 21 травня 2024 року, умови проживання задовільні. Бабуся заявника, ОСОБА_3 , 1941 року народження, а також мати заявника, ОСОБА_4 , 1963 року народження, згідно з поданими заявами від 20 травня 2024 року не заперечують щодо призначення ОСОБА_1 опікуном. ОСОБА_1 станом на 14 травня 2024 року до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Відповідно до довідок ТОВ «Медичний центр Хелс Клінік» від 15 травня 2024 року та ТОВ «Лаян Вінер» від 16 травня 2024 року ОСОБА_1 протипоказань щодо призначення його опікуном немає. З права та обов`язками опікунів ОСОБА_1 ознайомлений.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 в частині призначення його опікуном, суд першої інстанції зробив правильний висновок, що подання органу опіки та піклування виконавчого комітету Вінницької міської ради про призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатним ОСОБА_2 є необґрунтованим, оскільки за змістом подання неможливо встановити, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 склалися особисті приязні взаємини, що забезпечить належний догляд підопічному, вказане подання не містить належної мотивації, прийняте із застосуванням суто формального підходу для вирішення питання про призначення опікуном саме ОСОБА_1 ..

Інших об`єктивних підстав призначення саме ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 у зазначеному поданні не міститься.

У подані органу опіки та піклування жодним чином не досліджено питання наявності інших осіб, зокрема, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, а також можливість інших осіб, які зареєстровані в квартирі: ОСОБА_8 та його дружини ОСОБА_4 виконувати обов`язки опікуна. Як і не досліджено можливість ОСОБА_1 виконувати обов`язки опікуна у розумінні вимог ст. 63 ЦК України.

Також незрозумілим є чому ОСОБА_4 (дочка дружини ОСОБА_2 ) дає згоду на призначення ОСОБА_1 , який є її повнолітнім сином, опікуном над ОСОБА_2 , який не є його рідним дідом.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що суд першої інстанції безпідставно проігнорував подання органу опіки та піклування відхиляються апеляційним судом, оскільки суд вмотивовано відхилив подання органу опіки та піклування в частині рекомендації призначення саме ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 .. Подання органу опіки та піклування має для суду лише рекомендаційний характер.

ОСОБА_1 , в свою чергу, в апеляційній скарзі жодним чином не спростував висновки суду першої інстанції, зазначивши лише, що органом опіки та піклування було з`ясовано всі необхідні питання.

ОСОБА_1 вважає, що обґрунтування судом відмови у призначенні його опікуном, як особи чоловічої статті призовного віку взагалі не узгоджується з нормами матеріального права і не ґрунтується на доказах.

Однак, вказаний висновок суду не став підставою для відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1 в частині призначення його опікуном, а суд лише акцентував увагу на тому, що за умовами сьогодення, орган опіки та піклування повинен більш ретельно досліджувати можливість осіб чоловічої статті призовного віку бути опікунами. У даному випадку, подання виконавчого комітету Вінницької міської ради, не зважаючи на цю обставину, взагалі є невмотивованим, що і стало підставою для відмови в задоволенні заяви в цій частині.

Підсумовуючи апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки воно ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 жовтня 2024 року.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

Т.М. Шемета