Справа 206/4274/24
Провадження 2/206/1591/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року м. Дніпро

Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Прінь І.П.,

за участю секретаря Погребної А.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

19.08.2024 року позивач звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14.12.2018 між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № Р51.13023.004665276, відповідно до якого банк надав позичальнику грошові кошти на поточні потреби в сумі 16774,00 грн., а позичальник зобов`язався одержати кредит та повернути його разом з процентними платежами. Банк свої зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши позичальнику грошові кошти в розмірі 16774,00 грн. строком до 14.12.2020 року. В свою чергу позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує. У зв`язку з неповерненням заборгованості за договором кредиту та відповідно до Довідки-розрахунку заборгованості, станом на 19.12.2023 заборгованість ОСОБА_1 становить 26869,83 грн., яка складається із: заборгованості за основним боргом 8169,28 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 5081,94 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями 13591,61 грн.

19.12.2023 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторінг» укладено договір факторингу № 19/12-2023, відповідно до якого останній прийняв права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № Р51.13023.004665276 від 14.12.2018.

22.12.2023 між ТОВ «Оптіма Факторинг» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» укладено договір факторингу №22/12-23, відповідно до умов якого ТОВ «Оптіма Факторинг» відступає ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал», а ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» приймає права вимоги за кредитним договором № Р51.13023.004665276 від 14.12.2018.

Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу ТОВ «ФК «Профіт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № Р51.13023.004665276 на суму: 26869,83грн, з яких: - 8196,28 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 5081,94 грн сума заборгованості за відсотками; 13591,61 грн сума заборгованості по оплаті за обслуговування кредиту. Відповідач не виконала свого обов`язку та не повернула наданий їй кредит у строки, передбачені кредитним договором. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Профіт Капітал»:

- заборгованість за кредитним договором № Р51.13023.004665276 в сумі: 26869,83грн; суму сплаченого судового збору у розмірі 3028 грн, а також суму сплачених судових витрат на надання професійної правничої допомоги у розмірі 7000.

Ухвалою суду від 21.08.2024 року було відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача у позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності, у випадку неявки у судове засідання відповідача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Причини неявки суду не повідомила. Відзив на позов не подала. Судова повістка повернулася не врученою з відміткою пошти: «за закінченням терміну зберігання».

Таким чином, суд на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалив розглянути справу за відсутності учасників провадження, в заочному порядку, за наявними у справі доказами, без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ч.1 ст.89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст.1050 та ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Судом встановлено, що 14.12.2018 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № Р51.13023.004665276 (а.с. 5-14).

Відповідно до пункту 1 договору банк надає позичальнику грошові кошти на поточні потреби в сумі 16774,00 грн., а позичальник зобов`язався одержати кредит та повернути його разом з процентними платежами. Банк надає кредит у день підписання договору строком на 24 місяців. За користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 19,5% річних від залишкової суми кредиту.

Пунктом 2 договору передбачено, що позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 24 щомісячних внесках включно до 14 дня/числа кожного місяця, згідно графіку щомісячних платежів.

Згідно з доданими до позовної заяви виписки по рахунку ОСОБА_1 та Довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором № Р51.13023.004665276 від 14.12.2018 року, заборгованість відповідача станом на 19.12.2023 року становить 26869,83 грн. та складається із: заборгованості за основним боргом - 8196,28 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 5081,94грн.; заборгованості за по оплаті за обслуговування кредиту - 13591,61 грн. (а.с.15- 21).

19.12.2023 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторінг» укладено договір факторингу № 19/12-2023, відповідно до якого останній прийняв права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № Р51.13023.004665276 від 14.12.2018.

22.12.2023 між ТОВ «Оптіма Факторинг» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» укладено договір факторингу №22/12-23, відповідно до умов якого до п.2.1 Договору факторингу ТОВ «Оптіма Факторинг» відступає ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал», а ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» приймає права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № Р51.13023.004665276 від 14.12.2018.

Оскільки позичальник ОСОБА_2 не повернула у встановлений договором строк отримані в позику грошові кошти до позивача перейшло право вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Разом з цим, вирішуючи питання щодо стягнення заборгованості по оплаті за обслуговування кредиту 13591,61 грн., суд встановив наступне.

Відповідно до пункту 3.2.4. кредитного договору позичальник має право не частіше одного разу на місяць вимагати у банку безоплатного надання інформації про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої банку, виписку з рахунків щодо погашення заборгованості та іншої інформації, яка повинна надаватися позичальнику за законом.

Пунктом 1.10 кредитного договору позичальнику встановлено плату за обслуговування кредиту, що включає в себе плату за: надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення смс-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо.

Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором, який наведений у пункті 6 кредитного договору.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування». Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до ч.5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 194/1387/19 (провадження № 61-7416св20).

Пунктом 1.10 кредитного договору встановлено плату за надання банком інформації щодо кредиту без уточнення систематичності запиту такої інформації споживачем.

Розмір плати за обслуговування кредиту визначений у пункті 6 кредитного договору (у графіку щомісячних платежів) та змінюється залежно від погашення кредиту: перший платіж за обслуговування кредиту становить 559,75грн., останній 173,95 грн.

Надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено.

При цьому одночасно пунктом 3.2.4. кредитного договору визначено, що позичальник має право не частіше одного разу на місяць вимагати у банку безоплатного надання інформації про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої банку, виписку з рахунків щодо погашення заборгованості та іншої інформації, яка повинна надаватися позичальнику за законом.

Зміст пункту 3.2.4. кредитного договору контекстуально дублює положення пункту 1.10 кредитного договору в розрізі послуг щодо надання інформації за кредитом (розмір заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої банку, виписку з рахунків щодо погашення заборгованості, тощо), але в пункті 3.2.4. кредитного договору безоплатно, а в пункті 1.10 кредитного договору - з оплатою наданих послуг.

Фактично на вимогу споживача не частіше одного разу на місяць послуги з надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо, мають оплатний характер, що суперечить як змісту пункту 3.2.4. кредитного договору, так і вимогам частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування».

Враховуючи те, що позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд приходить до висновку, що положення пунктів 1.10 та 6 кредитного договору, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк», щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. А тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по оплаті за обслуговування кредиту у розмірі 13591,61 грн. задоволенню не підлягають.

Саме до такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного суду у постанові від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19, який суд, у відповідно до вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України, враховує у даній справі.

В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За кредитним договором позивач передав відповідачу певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже, вказаний правочин, у розумінні ст. 1054 ЦК України, було укладено.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок виплати яких встановлюється договором.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Заміна осіб у зобов`язанні пов`язана з тим, що попередні учасники зобов`язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов`язки переходять до суб`єктів, які їх замінюють.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що до позивача, як нового кредитора, перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором № Р51.13023.004665276 від 14.12.2018 в частині стягнення заборгованість за тілом кредиту у розмірі 8196,28 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 5081,94 грн, що в загальній сумі становить 13278,22 грн.

Що стосується вимог позивача щодо стягнення судових витрат з відповідача, то суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до положень частини другої статті 141 ЦПК України:

- судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог:

- інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У позовній заяві ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» просило суд стягнути з відповідача понесені ним судові витрати: судовий збір 3028,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу 7000,00 грн.

Сплата позивачем судового збору у сумі 3028,00 грн. підтверджується платіжною інструкцією а.с.4).

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» та адвокатським об`єднанням «Правовий діалог» укладено договір про надання правової допомоги №28092021-1 від 28 вересня 2021 року (а.с.46-61).

Відповідно до п.п. 1.1. договору Об`єднання бере на себе зобов`язання по наданню Клієнту за його зверненням на довгостроковій основі правової допомоги у відповідності з умовами цього договору, а Клієнт зобов`язується прийняти надану йому правову допомогу та здійснити її оплату у відповідності до умов Договору.

Сторони в п. 3.1. Договору, з урахуванням додаткової угоди №11 від 23 травня 2024 року до Договору про надання правової допомоги №28092021-1 від 28 вересня 2021 року, визначили, що Клієнт сплачує на користь Об`єднання винагороду, зокрема у розмірі 7000,00 грн., за підготовку та подання 1 (однієї) позовної заяви до суду, згідно реєстру боржників.

Так, на виконання умов визначених розділом 3 Договору складено акт №1 від 12 червня 2024 року прийому-передачі наданої правової допомоги, відповідно до якого, вказується розмір та обсяг наданої правової допомоги із зазначенням вартості. Відповідно до вказаного Акту, вартість наданих послуг із правової допомоги складає 182000,00грн., в який відповідно включено правову допомогу до позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором від 14.12.2018 року в розмірі 7000,00 грн., що була сплачена позивачем об`єднанню в повному обсязі, та підтверджується платіжним дорученням.

Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача, а саме про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в загальному розмірі 13278,22 грн, що становить 49,42% від заявленої ціни позову, тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1496,44 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 3459,40 грн., а всього на загальну суму 4955,84 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 17, 77, 78, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» загальну суму заборгованості за кредитним договором в сумі 13278,22 грн. ( тринадцять тисяч двісті сімдесят вісім гривень 22 копійки), що складається з заборгованість за тілом кредиту у розмірі 8196,28 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 5081,94 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал»судові витрати в загальному розмірі 4955,84 грн. (чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят п`ять гривень 84 копійки).

Згідно зі ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцять днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (підписання).

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал»: 04071, м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя І.П. Прінь