Номер провадження 2/754/3170/24
Справа №754/5093/24
РІШЕННЯ

Іменем України

28 червня 2024 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва Зотько Т.А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої ДТП, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої ДТП у розмірі 24 731,01 грн. та понесених судових витрат. Позовна заява обґрунтована тим, що 22.04.2023 року, о 16 год. 10 хв., у м. Києві по просп. Броварському відбулася ДТП за участю ТЗ «Lexus» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , ТЗ «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , ТЗ «ГАЗ» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3 . Під час ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Згідно із постановою Деснянського районного суду м. Києва від 03.08.2023 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди відповідальність водія ТЗ «Lexus» д.н.з. НОМЕР_1 , не була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Позивач направив до МТСБУ повідомлення про настання страхового випадку, заяву про страхове відшкодування та інші необхідні документи. МТСБУ здійснило на корить позивача регламентну виплату по справі №92155 у розмірі 33 201,75 грн., в той час, як вартість відновлювального ремонту відповідно до Звіту складає 61 732,76 грн.. 12.02.2024 відповідач добровільно переказав на рахунок позивача грошові кошти у розмірі 3 800,00 грн. та пообіцяв перерахувати впродовж декількох місяців іншу необхідну суму, однак спричинені матеріальні збитки позивачу у повному обсязі не відшкодовано, а відтак він був змушений звертатись до суду з вказаним позовом за захистом своїх порушених прав.

Ухвалою судді від 12.04.2024 було відкрито провадження у вказаній справі з призначенням розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач по справі належним чином повідомлений судом про розгляд даного провадження, що підтверджується письмовою заявою про ознайомлення із матеріалами справи.

Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 22.04.2023 року, о 16 год. 10 хв., у м. Києві по просп. Броварському відбулася ДТП за участю ТЗ «Lexus» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , ТЗ «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , ТЗ «ГАЗ» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3 , внаслідок чого було пошкоджено належний позивачу транспортний засіб.

Згідно Постанови Деснянського районного суду м. Києва від 03.08.2023 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до частини третьої ч. 6 ст. 82 ЦПК Україн, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди відповідальність водія ТЗ «Lexus» д.н.з. НОМЕР_1 , не була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Позивач направив до МТСБУ повідомлення про настання страхового випадку, заяву про страхове відшкодування та інші необхідні документи.

Відповідно до Звіту №8847/05/23 про оцінку транспортного засобу, виконаного на замовлення МТСБУ, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_2 , складає 61 732, 76 грн. (вартість ремонту з урахуванням коефіцієнту зносу без ПДВ).

МТСБУ здійснило на корить позивача регламентну виплату по справі №92155 у розмірі 33 201,75 грн..

12.02.2024 відповідач добровільно переказав на рахунок позивача грошові кошти у розмірі 3 800,00 грн.

Таким чином, різниця між виплаченою позивачу сумою страхового відшкодування та фактичним розміром шкоди, спричиненої належному позивачу транспортному засобу складає 24 731,01 грн. (61 732,76 грн. - 33 201,75 грн. (страхова виплата) - 3 800 грн. (добровільна сплата відповідача) = 24 731,01 грн.).

Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як роз`яснено у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправні поведінка заподіювана шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювана, г) вина.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Оскільки станом на час розгляду справи, відповідачем відшкодування шкоди не здійснено, будь-яких заперечень з приводу суми страхового відшкодування та її виплати не надано, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача майнової шкоди у розмірі 24 731,01 грн. є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Що стосується вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою , включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з вимогами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

А тому Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації, суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу).

До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником витрати.

На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги позивачкою надано суду копію за Договором про надання професійної правничої допомоги №01Б-1/1133 від 04.12.2023 року (доданого до позовної заяви); Копію Додаткової угоди №1 від 04.12.2023 року за Договором про надання професійної правничої допомоги №01Б-1/1133 від 04.12.2023 року; Копію розрахунку №1 від 05.04.2024 року за Договором про надання професійної правничої допомоги №01Б-1/1133 від 04.12.2023 року; Копію акту виконаних робіт №16.4 від 08.04.2024 року до Договору про надання професійної правничої допомоги №01Б-1/1133 від 04.12.2023 року; Копію квитанції №9338-5413-31569-3045 від 08.04.2024 року за Договором про надання професійної правничої допомоги №01Б-1/1133 від 04.12.2023 року.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 95 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Розподіляючи витрати, понесені на професійну правничу допомогу, слід дійти висновку про те, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 8 000,00 грн..

Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211, 20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11, 16, 22, 512, 514, 993, 1166, 1187, 1191, 1194 ЦК України, ст.ст. 13, 14, 76-82, 95, 141, 178, 258, 259, 264, 265, 280 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої ДТП - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 шкоди завданої внаслідок ДТП у розмірі 24 731,01 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 8 000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 211, 20 грн.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дані позивача: ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Дані відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду виготовлено 28.06.2024.

Суддя: