Справа № 206/1033/24
Провадження № 2-п/206/22/24
УХВАЛА

28 червня 2024 року у залі суду у м. Дніпрі суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Сухоруков А.О.,

за участю секретаря Панюшкіної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2024 року, ухваленого по цивільній справі № 206/1033/24 за позовною заявою Акціонерного товариства «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО», до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення,

за участі представника позивача ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Самарського районного суду м. Дніпропетровська перебувала зазначена вище цивільна справа.

20.06.2024 від заявника ОСОБА_1 до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява про перегляд заочного рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2024 року, ухваленого по цивільній справі № 206/1033/24 за позовною заявою Акціонерного товариства «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО», до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, в якій він просить суд скасувати вищезазначення рішення суду та призначити справу до розгляду.

В обґрунтування своєї заяви заявник зазначає, що заявником не було отримано ані позовної заяви, ані повісток про проведення судових засідань, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості брати участь у судовому засіданні з поважних причин, так як не знав про його проведення та відповідне неповідомлення про розгляд справи позбавило можливості надати свій відзив на позовну заяву, заперечення чи пояснення по суті заявлених до них позовних вимог та надати докази, які б підтверджували протиправність заявлених позивачем вимог, а отже був позбавлений можливості реалізувати надані йому законом права. Також зазначає, що у зв`язку з тим, що він не був присутній при розгляді справи, він не міг скористатися своїм правом про надання заяви про застосування строку позовної давності у справі. Стягнення із заявника суми заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в межах строку позовної давності повинно було відбуватися з 30.01.2021 року по 30.01.2024 року, у зв`язку з чим дана цивільна справа потребує перегляду та скасуванню, оскільки заборгованість стягнута поза межами строку позовної давності. Заявник вважає, що суд передчасно ухвалив рішення щодо солідарного стягнення заборгованості з заявника та відповідача ОСОБА_2 , вважає, що стягненню підлягала заборгованість в рівних частинах. Судом при ухваленні заочного рішення не було взято до уваги вищезазначене, що призвело до необ`єктивного та неповного вирішення справи, а отже на думку заявника рішення підлягає скасуванню, а справа повинна бути переглянута (а.с. 44-49).

Предстаник позивача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви про перегляд заочного рішення.

Заявник ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 до суду для розгляду заяви про перегляд заочного рішення не з`явились. Повідомлялись про розгляд заяви належним чином, шляхом направлення судової повістки поштою. Причини неявки суду невідомі.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 ЦПК України, заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Вивчивши надані заявником (відповідачем) документи, перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що заява про перегляд заочного рішення не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У відповідності до ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Таким чином, аналіз викладених вище норм ЦПК України вказує, що для встановлення підстав для скасування заочного рішення або залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, суд має встановити, поважність або неповажність причин неявки відповідача, неповідомлення ним про причини неявки, а також те, що докази, на які посилається відповідач, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Крім того, статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2015 року.

Зокрема, ЄСПЛ вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Так, судом було встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 22 травня 2024 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська було ухвалено заочне рішення по цивільній справі №206/1033/24, провадження 2/206/681/24, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго», заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в розмірі 41800 (сорок одна тисяча вісімсот) гривень 28 копійок. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго», сплачену суму судового збору у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок, по 1514 (одній тисячі п`ятсот чотирнадцять) гривень 00 копійок з кожного. (а.с. 38-41).

23.05.2024 року на адресу відповідачів направлено копію заочного рішення (а.с. 42).

Вирішуючи питання про перегляд заочного рішення, суд виходить також із того, що згідно з положеннями ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

При цьому за правовою позицією Верховного Суду, змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає (постанова КЦС ВС від 13.02.2019 року, справа №369/13976/15-ц; постанова КЦС ВС від 27.03.2019 року, справа №806/2/1093/2011).

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Таким чином, аналізуючи текст заяви про перегляд заочного рішення і документи, долучені відповідачем (заявником) до заяви про перегляд заочного рішення, суд доходить висновку, що ним не надано суду і не наведено істотних доказів, які б могли вплинути на вирішення спору.

Тому, з матеріалів справи видно, що заочне рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2024 року було ухвалено на підставі наявних у справі доказів, відповідно до норми чинного законодавства України. Тобто заперечення, якими заявником спростовувалась правомірність ухваленого судом рішення, не знайшли свого обґрунтування під час судового розгляду справи.

Крім того, суд також критично ставиться до доводів відповідача ОСОБА_1 , щодо його неповідомлення про розгляд цивільної справи щодо стягнення з нього заборгованості. Такого висновку серед іншого суд дійшов, виходячи з положень ст. 128 ЦПК України.

Частинами 6, 7 ст. 128 ЦПК України передбачено, що судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається, зокрема фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Згідно відповіді №473669 від 01.03.2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 21-22).

Як вбачається з рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 02.04.2024 отримано судову повістку, копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви, 23.04.2024 отримано судову повістку на 25.04.2024 (а.с. 35, 36).

Також суд завчасно (25.04.2024) повідомляв відповідача ОСОБА_2 , шляхом оголошення на сайті «Судова влада України» (а.с. 34). Отже, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Частиною 3 ст. 130 ЦПК України встановлено: якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.

Отже, відповідачі особисто або члени його сім`ї були заздалегідь повідомлені про розгляд справи у суді та на підставі ст. 280 ЦПК України суд вирішив справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановив заочне рішення).

Виходячи з вище викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачі були повідомлені про розгляд даної цивільної справи належним чином, протилежного суду не доведено, мали змогу своєчасно подати докази на спростування доводів позивача.

Суд звертає увагу, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Інститут заочного провадження спрямований також на розвиток ч. 1 ст. 44 ЦПК про те, що особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Таким чином, заочне провадження є додатковою гарантією позивачеві від зловживання відповідачем процесуальними правами, усунення причин затягування процесу, дотримання судами строків розгляду справи.

З урахуванням викладеного, суд не вбачає правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2024 року у цивільній справі № 206/1033/24, а тому суд доходить висновку, що таку заяву слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 258-260, 261, 280-288, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2024 року, ухваленого по цивільній справі № 206/1033/24 за позовною заявою Акціонерного товариства «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО», до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Сухоруков