Справа № 357/6838/24
Провадження № 2/357/5426/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Пустовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків, заподіяних внаслідок кримінального правопорушення (ДТП),-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2024 року ОСОБА_1 , який діє через свого представника ОСОБА_3 , звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 127 316 грн. 47 коп. в рахунок відшкодування матеріальних збитків, заподіяних внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 05 січня 2019 року, близько 15 год. 30 хв, ОСОБА_2 , порушуючи вимоги п. 2.1 а) ПДР України, керуючи технічно справним автомобілем марки «ГАЗ 2752» д.н.з. НОМЕР_1 , без посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, рухався по автодорозі М-05 Київ-Одеса у напрямку з м. Києва до м. Біла Церква, км 43+300 та в порушення вимог п. 10.1, 12.1 ПДР України, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху, у зв`язку з чим втратив керування транспортним засобом, і як наслідок допустив виїзд на праве узбіччя де відбулося зіткнення з нерухомим автомобілем марки «CHERY TIGGO» д.н.з. НОМЕР_2 , після чого автомобіль марки «ГАЗ 2752» д.н.з. НОМЕР_1 ще здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , у результаті чого вказані пішоходи отримали тілесні ушкодження різних ступенів тяжкості. В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) ОСОБА_5 та неповнолітня дитина ОСОБА_6 , отримали тілесні ушкодження, які належать до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, оскільки викликали тривалий розлад здоров`я. У зв`язку із зазначеною ДТП, належний позивачу ОСОБА_1 автомобіль марки «CHERY TIGGO» д.н.з. НОМЕР_2 , зазнав пошкоджень та заподіяна внаслідок ДТП матеріальна шкода оцінена на суму 64 376, 86 грн, а вартість відновлюваного ремонту - 115 193,33 грн., що підтверджується звітом про оцінку КТЗ № 01-07/05 від 07 травня 2019 року. За вказане авто-товарознавче дослідження позивачем ОСОБА_1 окремо було сплачено 1 600,00 грн. Також позивачем ОСОБА_1 були сплачені кошти в сумі 1 700,00 грн. за послуги з перевезення евакуатором його автомобіля з місця ДТП та 12 005 грн. за зберігання його на стоянці у пошкодженому вигляді по березень 2019 року включно.

Згідно ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 січня 2023 року у справі № 362/2986/19, ОСОБА_2 на момент вчинення ДТП не мав полісу обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, свою вину визнав, однак провадження по справі було закрито за строками давності, що не є реабілітуючою обставиною. Вказаними вище неправомірними діями відповідача потерпілим було завдано як матеріальної так і моральної шкоди та ними було пред`явлено відповідний позов до відповідача ОСОБА_2 та Моторного (транспортного) страхового бюро України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Та рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2023 року по справі № 755/5270/23 було стягнуто з Моторно (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 120 023, 33 грн.; стягнуто МТСБУ на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 2 237,85 грн; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2965 грн. матеріальної шкоди, 4000 грн. моральної шкоди завданої пошкодженням майна, 40 000 грн. моральної шкоди заподіяної ушкодженням здоров`я неповнолітній ОСОБА_6 ; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 40 000 грн. моральної шкоди заподіяної ушкодженням здоров`я, в решті позовних вимог відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 29 лютого 2024 року у цій справі, рішення Дніпровського районного суду м. Києва в частині відшкодування матеріальної шкоди було змінене та стягнуто з МТСБУ на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 69 206,86 грн., а в частині відшкодування матеріальної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, скасоване з ухваленням в цій частині нового судового рішення, яким у задоволенні позовних вимог про стягнення з МТСБУ на користь ОСОБА_5 матеріальної шкоди в сумі 2 237,85 грн. - відмовлено. В частині стягнення моральної шкоди рішення суду першої інстанції було залишене без змін.

Позивач зазначає, що МТСБУ рішення суду виконало та перерахувало ОСОБА_1 кошти у сумі 69 206,86 гривень ( 64 376,86 гривень - матеріальна шкода, завдана в ДТП; 1 530,00 гривень - шкода, заподіяна здоров`ю неповнолітньої ОСОБА_6 ; 1 600,00 гривень - витрати на послуги оцінювача; 1 700,00 гривень - витрати на евакуатор), ОСОБА_2 рішення суду щодо відшкодування моральної шкоди не виконав.

У постанові Київського апеляційного суду від 29.02.2024р. вказано, що позивач не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом до винуватця ДТП про отримання різниці між фактичним розміром шкоди, а тому з метою повного відшкодування матеріальних збитків, позивач на підставі ст. 1194 ЦК України змушений звертатися з позовом про стягнення збитків у вигляді різниці між фактичним розміром шкоди, якою є вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу і отриманою страховою виплатою від МТСБУ на підставі попереднього рішення суду.

Позивачу невідшкодована шкода у розмірі 50 816,47 грн., що становить різницю між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу - 115 193,33грн. та сумою отриманої позивачем страхової виплати від МТСБУ - 64 376,86 грн. Окрім того, весь час розгляду кримінального провадження щодо відповідача та цивільного позову, пошкоджений автомобіль позивача продовжував зберігатися на платній автостоянці та 19 березня 2024 року позивачем було забрано авто в ремонт і сплачено за послуги автостоянки пошкодженого транспортного засобу за період з 01 квітня 2019 року по 19 березня 2024 року (місце № 952) кошти у сумі 76 500 грн., що підтверджується квитанцією від 19.03 2024 року серії 03 ААВ № 3382757, що також є збитками позивача, які стали вимушеними внаслідок пошкодження його транспортного засобу відповідачем та необхідності його зберігання до завершення розгляду справ судом.

Позивач, посилаючись на ч. 1 ст. 1166, п. 1 ч. 1 1188, 1194 ЦК України просить стягнути з відповідача в рахунок відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - 127 316,47 грн (50 816,47 грн.+ 76 500 грн).

Процесуальні дії та рішення у справі.

22.08.2024 Білоцерківським міськрайонним судом було ухвалено заочне рішення в даній справі про задоволення позовних вимог. Зокрема, судом було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальних збитків 127 316 грн. 47 коп., а також стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судові витрати в сумі 1273, 16 грн.

20.09.2024 представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Коннова Н.І., подала заяву про перегляд заочного рішення (а.с. 101-113).

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.10.2024 скасовано заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 22.08.2024 року по справі № 357/6838/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків, заподіяних внаслідок кримінального правопорушення (ДТП), призначено справу до розгляду в спрощеному порядку, з викликом сторін (а.с. 127-128).

04.11.2024 представник відповідача Коннова Н.І. на електронну адресу суду подала клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 132-133).

06.11.2024 представник позивача Корзаченко В.М. через систему «Електронний суд» подав клопотання про проведення судового засідання за відсутності позивача та його представника, за наявними матеріалами справи, позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с. 134-138).

В судове засідання 11.12.2024р. позивач не з`явився, 09.12.2024 представник позивача Корзаченко В.М. через систему «Електронний суд» подав заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, а у разі необхідності з`ясування додаткових обставин справи просив відкласти розгляд справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, 11.12.2024 представник відповідача ОСОБА_7 подала заяву про розгляд справи за відсутності сторони відповідача, позовні вимоги визнала у сумі 9 997,15 грн, в іншій частині позовних вимог просила відмовити.

Сторона відповідача, заперечуючи позовні вимоги, зазначила, що відповідно до рішення Дніпровського районного суду м.Києва з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_8 2965,00 грн матеріальної шкоди, 4000,00 грн моральної шкоди, завданої пошкодженням майна та 40 000,00 грн моральної шкоди завданої пошкодженням майна, заподіяної ушкодженням здоров`я неповнолітній ОСОБА_6 . Всього за рішенням Дніпровського районного суду м.Києва з ОСОБА_2 підлягає стягненню 46 965 грн. З урахуванням різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою - 50 816,47 грн, відповідач мав би сплатити 97 7981,47 грн. ОСОБА_2 перерахував на користь ОСОБА_1 кошти у загальній сумі 86 967,85 грн (22.05.2024 44 000грн; 21.07.2024 19202,85 грн; 22.07.2024 23 765 грн.), а тому сторона відповідача вважає, що невідшкодованою залишилась сума 9 997,15 грн., що визнається відповідачем.

Стосовно стягнення коштів на оплату послуг автостоянки, представник відповідача заперечує, з огляду на те, що позивачем не надано доказів, з якого часу та по який час транспортний засіб знаходився на спеціальному майданчику, долучена квитанція про оплату послуг за автостоянку викликає сумніви, оскільки автостоянка не є спеціальним майданчиком для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів. Квитанція містить запис про термін зберігання авто з 01.04.19 по 19.03.2024, тоді як ДТП сталось 05.01.2019, а тому сторона відповідача припускає, що транспортний засіб після повернення з спеціального майданчика міг зберігатися з 01.04.2019 по 19.03.2024 на автостоянці у м.Києві, а не спеціальному майданчику. Представник відповідача вказує, що квитанція не містить назву та марку автомобіля, відсутні ініціали особи Школьного, а тому не підтверджує факт перебування на стоянці транспортного засобу «CHERY TIGGO» д.н.з. НОМЕР_2 , факт сплати коштів на суму 76500 грн. Окрім того, посилаючись на Наказ Міністерства

внутрішніх справ України, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, Міністерства фінансів України 10.10.2013 № 967/1218/869, яким встановлено розмір плати за зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику (стоянці), представник відповідача вказує, що сума у 76 500 грн. не відповідає вимогам зазначеного Наказу. Також, представник відповідача вказує, що плата за стоянку підлягає стягненню із страховика на підставі ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та позиції Київського апеляційного суду від 29.02.2024.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Фактичні обставини справи.

Встановлено, що 05.01.2019 року, близько 15 години 30 хвилин ОСОБА_2 керуючи автомобілем «ГАЗ 2752», д.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись по 43 км +300 метрів автодороги Київ-Одеса в напрямку м. Біла-Церква в порушення вимог п. 2.1а, п. 10.1, п. 12.1 Правил дорожнього руху України без наявності в нього посвідчення на право керування транспортним засобом, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху, в зв`язку з чим втратив керування транспортним засобом внаслідок чого допустив виїзд автомобіля на праве узбіччя та зіткнення керуючого ним автомобіля із автомобілем марки «CHERY TIGGO», д.н.з. НОМЕР_2 , який стояв на узбіччі, а також здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які стояли за межами проїжджої частини по ходу руху до м. Біла Церква, в результаті чого вказані пішоходи отримали тілесні ушкодження, середнього ступеня тяжкості.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області ві 23.01.2023р. по справі № 362/2986/19 ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрито. Цивільний позов потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_1 до обвинуваченого ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду.

Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 18 жовтня 2023 року по справі № 755/5270/23 вирішено: стягнути з Моторно (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 120 023, 33 грн.; стягнуто з МТСБУ на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 2 237,85 грн; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2965 грн. матеріальної шкоди, 4000 грн. моральної шкоди завданої пошкодженням майна, 40 000 грн. моральної шкоди заподіяної ушкодженням здоров`я неповнолітній ОСОБА_6 ; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 40 000 грн. моральної шкоди заподіяної ушкодженням здоров`я, в решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 29.02.2024 рішення Дніпровського районного суду м. Києва в частині відшкодування матеріальної шкоди було змінене та стягнуто з МТСБУ на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 69 206,86 грн.; в частині відшкодування матеріальної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, рішення скасоване з ухваленням в цій частині нового судового рішення, яким у задоволенні позовних вимог про стягнення з МТСБУ на користь ОСОБА_5 матеріальної шкоди в сумі 2 237,85 грн. - відмовлено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишене без змін (а.с.44-49).

Встановлено, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу «CHERY TIGGO» д.н.з. НОМЕР_2 , що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а.с. 9).

Для встановлення ступеню пошкодження свого автомобіля та завданого матеріального збитку, позивач замовив проведення експертного дослідження. Так, згідно звіту про оцінку КТЗ №01-07/05 від 07.05.2019, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику в результаті аварійних пошкоджень КТЗ «CHERY TIGGO», д.н.з. НОМЕР_2 на дату ДТП становить 64 376,86 грн, а вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля становить 115 193,33 грн. (а.с. 13-34).

Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

Згідно зі статтями 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Така підстава є юридичним фактом. Отже, завдання шкоди є підставою виникнення зобов`язання з відшкодування шкоди.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайнових правам фізичної або юридичної особа, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі, а по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відповідно до ч.1 ст. 1188 ЦК України, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-ІV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно зі ст. 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 5 Закону №1961-ІV об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-ІV).

Відповідно до п.п. 9.1,9.2 ст. 9 Закону № 1961-IV страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до пункту 39.1 статті 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.

Відповідно до п.п. 41.1 «а» ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів Фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував цивільно-правову відповідальність.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-ІV у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 28 Закону № 1961-IV, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Згідно зі ст. 29 Закону №1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

В силу ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Сторона позивача вказує, що Моторне (транспортне) страхове бюро України виконало рішення суду, а саме Постанову Київського апеляційного суду від 29.02.2024 та виплатило ОСОБА_1 кошти у сумі 69 206,86 грн.

Представник відповідача, вказуючи, що ОСОБА_2 перерахував на користь ОСОБА_1 кошти у загальній сумі 86 967,85 грн (22.05.2024 44 000грн; 21.07.2024 19202,85 грн; 22.07.2024 23 765 грн), стверджує, що невідшкодованою залишилась сума 9 997,15 грн.

Однак, суд не погоджується з такими твердженнями, оскільки квитанції від 22.05.2024, 21.07.2024, 22.07.2024, про переказ коштів на рахунок ОСОБА_1 містять призначення платежу «Відшкодування по справі № 755/5270/23».

Оскільки, згідно звіту про оцінку КТЗ № 01-07/05 від 07.05.2019, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «CHERY TIGGO», д.н.з. НОМЕР_2 становить 115 193,33 грн, а позивачу було відшкодовано лише 69 206,86 грн., суд вважає за можливе стягнути з винуватця ДТП ОСОБА_2 - 50 816,47 грн., що становить різницю між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу - 115 193,33 грн. та сумою отриманої позивачем страхової виплати від МТСБУ - 64 376,86 грн.

Щодо стягнення витрат на оплату послуг автостоянки пошкодженого транспортного засобу, суд зазначає наступне.

Як вбачається, з рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 18.10.2023, витрати на оплату послуг зберігання (стоянка пошкодженого авто) частково були предметом дослідження під час розгляду справи № 755/5270/23, оскільки позивачем було заявлено вимогу про стягнення 12 005,00 грн. витрат на стоянку пошкодженого авто.

На підставі ст. 29 Закону №1961-IV, та виходячи з позиції суду в справі № 755/5270/23 кошти за зберігання авто на стоянці підлягають стягненню із МСТБУ.

Відповідно до наданої квитанції № 3382757 від 19.03.2024 серія 03 ААВ, позивачем було сплачено 76 500 грн (а.с. 35), за період з 01.04.2019 по 19.03.2024 за перебування автомобіля на автостоянці і дану суму позивач просить стягнути з відповідача, а не з МСТБУ.

Крім наведеного вище, позивачем необґрунтовано вартість послуги за стоянку та необґрунтовано часовий проміжок перебування автомобіля на автостоянці, оскільки ухвалою Васильківського міськрайонного суду від 23.01.2023 р. про закриття кримінального провадження, було передано ОСОБА_1 автомобіль на зберігання і дана ухвала суду набула чинності 31.01.2023р., а отже, необґрунтовано вимогу про стягнення суми за перебування авто на стоянці по березень 2024р.

А тому, враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. (Висновок ВС викладений у Постанові від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17).

Дослідивши зібрані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення частково, та з ОСОБА_2 слід стягнути матеріальну шкоду в розмірі, як різницю між вартістю відновлювального ремонту та виплаченою МТСБУ сумою - 50 816,47 грн.

Також, згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн. в дохід держави, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. 12, 13, 76, 77, 81, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) в рахунок відшкодування матеріальних збитків 50 816 грн 47 коп. (п`ятдесят тисяч вісімсот шістнадцять гривень сорок сім копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) в дохід держави судові витрати в сумі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду виготовлено 11 грудня 2024 року

Суддя О. Я. Ярмола