ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 640/3730/15-ц Головуючий суддя І інстанції Колесник С. А.
Провадження № 22-ц/818/1279/24 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: видача дубліка викоанвчого листа
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Яцини В.Б.,

суддів колегії: Мальованого Ю.М., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Зінченко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Терещенко Катерини Іванівни на ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 09 січня 2024 року, по справі №640/3730/15-ц, за заявою АТ КБ «Приватбанк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку виконавчого документу по справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

До Київського районного суду м. Харкова надійшла заява представника АТ КБ «Приватбанк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку виконавчого документу по справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заяви зазначено, що 29.05.2015 року Київським районним судом м. Харкова було винесено рішення по справі №640/3730/15-ц за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 266194,29 грн. та 15.10.2015 було видано виконавчий лист від 15.10.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 266194,29 грн.

03.06.2016 року виконавчий лист № 640/3730/15-ц про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 266194,29 грн. пред`явлено до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

03.06.2016 року на підставі виконавчого листа № 640/3730/15-ц Київським відділом державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 про стягнення з ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 266194,29 грн.

02.06.2020 року Київським відділом державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1, керуючись п. 7 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про повернення стягувану виконавчого документа № 640/3730/15-ц про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 266194,29 грн.

В ході аналізу сайту Автоматизованої системи виконавчого провадження Міністерства юстиції України, представнику АТ КБ "ПриватБанк" стало відомо, що виконавче провадження № НОМЕР_1 було закрито 02.06.2020 р., про що не було належним чином сповіщено сторону Стягувача в особі АТ КБ "ПриватБанк".

27.07.2023 року отримано відповідь Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про те, що немає підтвердження направлення стороні Стягувача виконавчого листа № 640/3730/15-ц про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 266194,29 грн., матеріали виконавчого провадження № НОМЕР_1 були знищені.

В ході перевірки програмних комплексів АТ КБ "ПриватБанк" встановлено, що виконавчий лист № 640/3730/15- ц про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 266194,29 грн., у архів Банку не надходив.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 09 січня 2024 року заяву представника АТ КБ «ПриватБанк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку виконавчого документу задоволено.

Поновлено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» №640/3730/15-ц від 15.10.2015.

Видано АТ КБ «ПриватБанк» дублікат виконавчого листа про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» №640/3730/15-ц від 15.10.2015 року.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Терещенко К.І. посилаючись на порушення судом норм процесуального права просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та у задоволенні заяви відмовити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що банк мав у постанові про відкриття виконавчого провадження ідентифікатори, які дозволяють входити сторонам виконавчого провадження та контролювати, що здійснюється у виконавчому провадженні дистанційно.

Вказує, що представник банку сам надрукував за межами повноважень довідку, підписав її, та вважав, що цього достатньо для підтвердження факту того, що виконавчий документ втрачений.

Зауважує, що у довідці №84992 від 27.07.2023 було зазначено, що саме виконавче провадження НОМЕР_1 знищено відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, отже надати інформацію про те, як коли був направлений позивачу виконавчий лист виконавча служба не може.

Вказує, що апелянт не був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи.

Також зазначає, що банком не наведено поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, розглянула справу за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, які не з`явилися у судове засідання, що відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджає її розгляду.

Відповідно до ст.ст.367, 368 ЦПК України колегія суддів перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам ухвала суду першої інстанції у повній мірі не відповідає.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Апеляційна скарга позивача, обґрунтована тим, що справу розглянуто судом за її відсутності, без належного повідомлення її про дату, час та місце розгляду справи.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно (частина п`ята статті 128 ЦПК України).

Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо повістку надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення (частина восьма статті 128 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

В матеріалах справи відсутні письмові докази щодо належного повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи.

Також, матеріали справи містять довідку про недоставлення SMS повідомлення ОСОБА_1 про виклик її до суду у цивільній справі № 640/3730/15-ц на 19.12.2023 року.

Проте ця довідка про доставку SMS не може вважатися доказом належного повідомлення про дату, час і місце судового засідання, оскільки згідно пункту 2 Порядку надсилання учасникам судового процесу (кримінального провадження) текстів судових повісток у вигляді SMS-повідомлень, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 01 червня 2013 року № 73, текст судової повістки може бути надісланий судом Учаснику SMS-повідомленням лише після подання ним до суду заявки про намір отримання судової повістки в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення. Така заявка оформляється безпосередньо в суді або шляхом роздрукування та заповнення Учасником форми, яка розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

У матеріалах справи відсутня заява ОСОБА_1 про намір отримання судової повістки в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення. За таких обставин не можна вважати, що суд першої інстанції належним чином повідомив позивача про дату, час і місце судового засідання.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, доказів про належне повідомлення ОСОБА_1 про дату, час і місце судового засідання відсутні.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 31 січня 2023 року у цивільній справі № 693/812/21.

Тому слід визнати доведеними доводи скарги про наявність підстав для безумовного скасування судового рішення. Оскільки справу було розглянуто судом за відсутності боржника, не повідомленої належним чином про дату, час та місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), і вона обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою, то згідно з п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, внаслідок порушення норм процесуального права оскаржене судове рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення по суті розглянутої судом заяви стягувача.

Судом встановлено, що 29.05.2015 року Київським районним судом м. Харкова було винесено рішення по справі №640/3730/15-ц за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 23.01.2008 року у розмірі 266194,29 грн. та судовий збір у розмірі 2661,94 грн. В іншій частині - відмовлено.

Рішенням судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 03.08.2015 апеляційну скаргу ПАТ Комерційний банк Приватбанк» задоволено частково. Рішення Київського районного суду м.Харкова від 29 травня 2015 року змінено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 266194,29 грн. з інших підстав.

15.10.2015 було видано виконавчий лист від 15.10.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 266194,29 грн. (а.с.83).

Листом Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 27.07.2023 №84992 представнику АТ КБ «Приватбанк» повідомлено про те, що немає підтвердження направлення стороні Стягувача виконавчого листа № 640/3730/15-ц про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 266194,29 грн., матеріали виконавчого провадження № НОМЕР_1 були знищені (а.с.92).

Згідно довідки про втрату виконавчого листа від 13.12.2023 №16.0.0.0/4-231213/22239 АТ КБ «Приватбанк», виконавчий лист № 640/3730/15- ц про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у сумі 266194,29 грн., до банку не повертався (а.с.93).

Згідно з частинами першою, другою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

У частинах першій, третій статті 431 ЦПК України закріплено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.

Як указано в підпункті 17.4 пункту 17 Розділу XIII ЦПК України «Перехідні положення» у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналіз пункту 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. При цьому, виданий він може бути лише за умови, якщо у встановлені строки з відповідною заявою до суду звернувся стягувач або державний/приватний виконавець.

Відповідно ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) сформульовано правовий висновок щодо можливості відмови у видачі дубліката виконавчого листа з огляду на відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання: приписи підпункту 19.4 пункту 1 розділу XI «Перехідні положення» ГПК України та підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIІІ «Перехідні положення ЦПК України не суперечать приписам частини шостої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», частини першої статті 433 ЦПК України, частини першої статті 329 ГПК України. Зазначені приписи перехідних положень вказаних кодексів не забороняють суду одночасно розглянути та вирішити поставлені у заяві стягувача питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та про видачу дубліката такого документа у разі його втрати або розглянути питання про видачу дубліката втраченого виконавчого документа після того, як суд поновив строк для пред`явлення цього документа до виконання.

Так, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання заяву стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа може бути задоволено у разі, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа до виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

У постанові Верховного Суду від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11 (провадження № 61-34св21) зазначено, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13-ц, 23 червня 2021 року у справі № 2-162/12 (провадження № 61-14111св20).

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази, а суд має перевірити, чи не було виконано судове рішення, чи не втратило рішення законної сили, чи отримував стягувач оригінали виконавчих листів, та, якщо так, то коли, ким, на якій правовій підставі і за яких обставин, чи пред`являв стягувач виконавчий лист до виконання, а також обставини втрати виконавчого документа (коли виявлено втрату оригіналу виконавчого листа і якими доказами це підтверджується).

Отже, необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, факт якої має бути підтверджений відповідними документами, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Видача дубліката виконавчого листа взаємопов`язана із визначеним Законом України "Про виконавче провадження" строком для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Строк звернення до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа спливає із спливом строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Від вирішення питання про поновлення строку залежить вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа. В разі визнання неповажними причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання стягувачем і відмови у поновленні пропущеного строку, суд відповідно відмовляє у видачі дубліката виконавчого листа.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання є одним із видів процесуальних строків, які передбачені ст.120 ЦПК України.

Згідно ст.127 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі зацікавленої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 03.08.2015 апеляційну скаргу ПАТ Комерційний банк Приватбанк» задоволено частково. Рішення Київського районного суду м. Харкова від 29 травня 2015 року змінено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 266194,29 грн. з інших підстав.

15.10.2015 було видано виконавчий лист від 15.10.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 266194,29 грн. (а.с.83).

Положеннями ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.09.1999 року передбачено строк на пред`явлення виконавчих документів до виконання для рішень суду один рік.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року.

Згідно з п.5 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення п.5 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року свідчать про те, що положення цього закону застосовуються лише до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності цим законом.

Вказаним пунктом Закону не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм цього Закону до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі №640/4782/15-ц.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання є одним із видів процесуальних строків, передбачених ст. 120 ЦПК України.

Відповідно до ст. 127 ЦК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та, залежно від характеру цих причин, зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак, дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі зацікавленої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.

Згідно із вимогами ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з положень ст.ст.76, 77, 78, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Постановою державного виконавця Київського ВДВС міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області 03.06.2016 року відкрито виконавче провадження.

Зазначену постанову надіслано на адресу АТ КБ «ПриватБанк» разом з ідентифікаторами для доступу.

Постановою державного виконавця від 02.06.2020 року виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі п.7 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Боржник через свого представника на підтвердження доводів скарги надала в суді апеляційної інстанції роздруковану з АСВ копію супровідного листа державної виконавчого служби про повернення виконавчого листа відповідно до вищевказаної постанови.

При цьому у справі відсутні докази про надсилання супровідного листа поштовим зв`язком до стягувача.

Можливість для стягувача відслідковувати перебіг виконавчого провадження у системі АСВП через мережу Інтернет за відсутності належних і допустимих доказів фактичного повернення стягувачу виконавчого листа державною виконавчою службою сама по собі не є достатньою підставою вважати, що стягувач отримав виконавчий лист.

Крім того, згідно п. 7 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно до ст. 2 вказаного Закону України виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад:

1) верховенства права;

2) обов`язковості виконання рішень;

3) законності;

4) диспозитивності;

5) справедливості, неупередженості та об`єктивності;

6) гласності та відкритості виконавчого провадження;

7) розумності строків виконавчого провадження;

8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями;

9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Так, згідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Оскільки у даному випадку заборгованість боржником не була погашена внаслідок того, що протягом року не було знайдено його транспортний засіб, колегія суддів вважає, що відповідно до згаданих основних засад виконавчого провадження негативні наслідки від прострочення виконання рішення суду у даному випадку покладаються на боржника, який не довів, що його транспортний засіб було викрадено, або було ним втрачено не з його вини. Іншій підхід за добросовісної поведінки стягувача та виконавчої служби за змістом вказаних норм Закону України «Про виконавче провадження» по суті сприяє уникненню боржнику від виконання рішення суду, що не відповідає основному завданню виконавчого провадження, як завершальної стадії цивільного судочинства, визначеному у ст. 2 ЦПК України та порушує принцип верховенства права, ст. 10 ЦПК України.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11 (провадження № 61-34св21) були наведені правові висновки, що «єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13-ц. У той же час, обов`язковою умовою видачу дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду».

Конституція України в статті 127 закріпила однією з основних засад судочинства обов`язковість судового рішення.

Виходячи з наведених обставин та правового обґрунтування колегія суддів вважає, що стягувачем доведено належними доказами, що у нього відсутній виконавчий документ та зазначений виконавчий документ відсутній на виконанні у ВДВС, тобто його втрачено, а тому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне поновити строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-384, 389 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Терещенко Катерини Іванівни задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 09 січня 2024 року скасувати.

Заяву АТ КБ «Приватбанк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку виконавчого документу по справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Поновити строк пред`явлення виконавчого листа до виконання про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» №640/3730/15-ц від 15.10.2015.

Видати АТ КБ «ПриватБанк» дублікат виконавчого листа про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» №640/3730/15-ц від 15.10.2015 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складений 08 липня 2024 року.

Головуючий суддя В.Б.Яцина

Судді колегії Ю.М.Мальований

Н.П.Пилипчук