ПОСТАНОВА

іменем України

25 червня 2024 року м. Кропивницький

справа № 394/270/24

провадження № 22-ц/4809/1050/24

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Мурашка С.І.

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Одинцова Валерія Ігорівна, на ухвалу Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 26 квітня 2024 року у складі судді Запорожця О.М.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилався на те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його матір`ю. Вони зареєстровані та проживають разом однією сім`єю за адресою АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 є вдовою та інвалідом у зв`язку з загальним захворюванням, про що 04 травня 2017 року їй була встановлена III група інвалідності безтерміново, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 608592.

На теперішній час він фактично перебуває та проживає за місцем реєстрації, проживання та фактичного перебування разом з матір`ю та здійснює соціально-побутовий догляд за матір`ю, яка внаслідок захворювання обмежена у пересуванні та самообслуговуванні.

Відповідно до виписного епікризу №5525 у період з 06 серпня 2018 року по 23 серпня 2018 року мати проходила стаціонарне лікування у КЗ «Павлоградський обласний наркологічний диспансер». Заключний діагноз: метахронний Сч (онкозахворювання) м/залоз: 1) Сч правої м/залози, ст 1 pTINOMO, G1 (1988 р.); кл.гр. 3: 2) Сч межі внутрішніх квадрантів лівої м/залози, ст 2А, pTIbNIbMO, G2; після комб. лікування (2016 р.) кл.гр 3. Ускладнення: Лімфостаз обох в/кінцівок 1-2 ст. Супутній діагноз: ІХС. Атеросклеричний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба 2 ст., сер., ст. важкості. СНІ.

Відповідно до виписного епікризу № І/ХВ 6232 у період з 12 жовтня 2020 року по 28 жовтня 2020 року мати проходила стаціонарне лікування у КНП «Обласний клінічний онкологічний центр КОР». Діагноз при виписці: Основний С-ч лівої молочної залоз, межа внутрішніх квадрантів, Ст. ПА, T2N0M0, pTIbNIbMO, після комплексного лікування, Кл. гр. III Супутній С-ч правої молочної залози Ст. І, Кл. Гр. III. ІХС: а/с кардіосклероз, CH 0-1, ГХII.

Відповідно до епікризу № 003453/2023 у період з 25 вересня 2023 року по 04 жовтня 2023 року мати проходила стаціонарне лікування у КНП «Новоархангельська багатопрофільна лікарня» НСР. Діагноз: Церебральний атеросклероз середнього ступеню важкості.

06 грудня 2023 року було пройдено медичний огляд у КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» НСР. Було видано висновок про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребуються соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі. Рекомендовані соціальні послуги денного догляду.

У січні 2024 року він звернувся до Новоархангельської селищної ради (далі по тексту НСР) про проведення комплексного визначення ступеня індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг. 24 січня 2024 року прибули фахівці уповноваженого органу для проведення комплексного визначення ступеня індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг. Відповідно до висновку від 24 січня 2024 року №37 результатами комплексного визначення індивідуальних потреб встановлено, що особа не потребує надання соціальних послуг, всупереч висновку про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребуються соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі.

Вважає, що комплексне визначення ступеня індивідуальних потреб було проведено з порушенням норм законодавства.

Враховуючи вік, стан здоров`я матері, її залежність від інших осіб, повну нездатність до самообслуговування та те, що в родині немає нікого, хто міг би здійснювати за нею догляд, він змушений відмовитись від свого працевлаштування та вести догляд за нею.

Він є єдиною особою, яка здійснює догляд та піклується про матір, а саме постійно доглядає її, годує, допомагає у пересуванні, прибирає житло, готує їжу, купує необхідні ліки та продукти харчування, оскільки вона самостійно не може цього зробити.

Встановлення факту здійснення постійного догляду за ОСОБА_2 йому необхідне для можливості підтвердження такого догляду у державних органах. Інші особи, що можуть здійснювати догляд - відсутні.

Законом не визначено іншого порядку встановлення факту постійного догляду за рідною матір`ю, яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я є невиліковно хворою, не може самостійно пересуватися та самообслуговуватись, потребує постійного догляду, для оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу 10 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», тобто відсутній державний або інший орган, який уповноважений посвідчувати такий факт.

Факт здійснення заявником постійного догляду за ОСОБА_2 має юридичне значення, оскільки породжує виникнення прав та обов`язків у заявника, визначених Законами України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закону України «Про соціальні послуги», Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Посилаючись на зазначені обставини просив суд встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за відсутності інших осіб, є єдиною особою, який здійснює постійний догляд за своєю матір`ю ОСОБА_2 - мешканкою будинку АДРЕСА_1 , яка є особою, яка потребує постійного стороннього догляду.

Ухвалою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 26 квітня 2023 року провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення - закрито на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Одинцова Валерія Ігорівна, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм процесуального права, просив вказану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

У судовому засіданні апеляційного суду представник заявника адвокат Одинцова В.І. підтримала доводи поданої апеляційної скарги, просила її задовольнити.

ОСОБА_2 у судове засідання апеляційного суду не з`явилася. Про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила. Колегія суддів постановила ухвалу про слухання справи у відсутності заінтересованої особи на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько - ОСОБА_3 , мати - ОСОБА_2 (а.с.12).

01 грудня 1974 року ОСОБА_3 зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 (а.с.13).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.14).

Відповідно до копії довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією №608592 ОСОБА_2 є інвалідом третьої групи, загальне захворювання (а.с.15-16).

Відповідно до копії довідки про склад сім`ї від 19 вересня 2023 року №92 за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.17).

06 грудня 2023 року ОСОБА_2 пройдено медичний огляд у КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» НСР, яким надано висновок про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, яким ОСОБА_2 рекомендовано соціальні послуги денного догляду (а.с.21).

Відповідно до висновку Відділу надання соціальної допомоги вдома НСР про результати комплексного визначення ступеня індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг, від 24.01.2024 №37 та акту проведення обстеження сім`ї від 18.01.2024 №47 за результатами комплексного визначення індивідуальних потреб комісією встановлено, що ОСОБА_2 не потребує надання соціальних послуг та не рекомендовано призначення компенсації фізичній особі ОСОБА_1 (а.с.48, 49).

Постановляючи оскаржувану ухвалу про закриття провадження на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд першої інстанції виходив з того, працівниками органу місцевого самоврядування видано висновок та акт, яким встановлено, що ОСОБА_2 не потребує стороннього догляду і заявник та його представник не згодні з даним висновком, а незгода з рішенням суб`єкта владних повноважень повинна розглядатись у порядку, визначеному КАС України.

Апеляційний суд не може погодитись з такими висновками суду, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з частинами першою, другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частинах першій та другій статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

У п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються, справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18, провадження №14-567цс18, зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Отже, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц, від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18, від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19, від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19/19, від 08 вересня 2021 року у справі № 641/5187/20.

Справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, належать до юрисдикції цивільного суду. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд відповідних справ за правилами цивільного судочинства. На це вказала Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 18 січня 2024 року у справі №560/17953/21.

Враховуючи зазначене вище колегія суддів вважає, що вимоги ОСОБА_1 не пов`язані з доведенням наявності підстав для визнання (підтвердження) за ним певного соціально-правового статусу, не пов`язаного з будь-якими цивільними права та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням. Відповідно, за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги не пов`язані з публічно-правовими відносинами заявника з державою або органом місцевого самоврядування, а отже, підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Тому висновок суду першої інстанції про наявність підстав для закриття провадження є помилковим.

Відповідно до ч.1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З урахуванням викладеного вище апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушення норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Одинцова Валерія Ігорівна, задовольнити.

Ухвалу Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 26 квітня 2024 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 липня 2024 року.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді C.М. Єгорова

С.І. Мурашко