ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 679/977/23

Провадження № 22-ц/4820/1066/24

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

розглянув в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України цивільну справу № 679/977/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 29 лютого 2024 року та додаткове рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 20 березня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на час навчання.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період її навчання, але не більше як до 23 років.

При цьому позивачка вказувала, що з 05 серпня 2000 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який був розірваний за рішенням суду від 06 лютого 2019 року. За час перебування у шлюбі в них народилося двоє дітей - син ОСОБА_4 та донька ОСОБА_3 , які після розірвання шлюбу, залишилися проживати разом із нею і вона на підставі судового наказу отримувала аліменти від відповідача на їх утримання у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дітьми повноліття.

В подальшому, згідно рішенням суду від 10 грудня 2019 року з відповідача на її користь були стягнуті аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) на час навчання їх сина ОСОБА_5 , але не більше, ніж до досягнення сином 23 років. Аліменти на час навчання сина з відповідача на теперішній час вже не стягуються.

Однак у 2022 році донька ОСОБА_3 , стала студенткою Київського національного університету технологій та дизайну на підставі договору, укладеного 31 серпня 2022 року. У вказаному навчальному закладі донька навчається на денній формі навчання. Строк навчання - з 01 вересня 2022 року по 30 червня 2026 року. Під час навчання донька тимчасово проживає у гуртожитку в м. Київ. ІНФОРМАЦІЯ_2 донька досягла повноліття і стягнення з відповідача аліментів на її утримання припинилося. Також вказувала позивачка, що у неї немає змоги повністю забезпечувати доньку, про що відомо відповідачу, а оскільки у нього є можливість матеріально допомагати доньці, яка продовжує навчання, тому просила задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 29 лютого 2024 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на час навчання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/8 частини всіх видів доходу (заробітку) ОСОБА_2 щомісячно, починаючи з 14 серпня 2023 і до припинення навчання ОСОБА_3 у Київському національному університеті технологій та дизайну, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, у задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено, вирішено питання щодо стягнення судового збору, допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Додатковим рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 20 березня 2024 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різницю судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 500 грн.

ОСОБА_1 не погодилася з рішенням суду першої інстанції та ухваленим додатковим рішенням у справі подала апеляційну скаргу, просить його скасувати в частині незадоволених позовних вимог і ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Вважає що висновки суду не в повній мірі відповідають дійсним обставинам справи, так визначаючи розмір аліментів на утримання повнолітньої доньки яка продовжує навчання. Суд першої інстанції вказав, що позивачем не долучено доказів на підтвердження щомісячних витрат на утримання доньки, натомість безпідставно прийняв до уваги надані відповідачем розрахунковий лист за серпень 2023 року і довідку про розмір утриманих аліментів, які стягувалися до настання повноліття дочки. Стягнення аліментів на підставі судового наказу від 24 липня 2018 року припинено 04 липня 2023 року і після цього жодних заяв про відрахування коштів із заробітної плати відповідача на утримання повнолітньої доньки він не подавав, тому матеріальна допомога від нього на даний час не надходить. Апелянтка вказує, що звертаючись до суду з позовом нею обґрунтовано розмір аліментів, які мають стягуватися на її користь на утримання доньки, яка продовжує навчання, крім того частка заробітку доходу, яка стягується як аліменти, визначена положеннями Сімейного кодексу України, як і обов`язок батьків утримувати дітей до 23 років, які навчаються. До витрат у період навчання, які вона несе як мати дитини і які має нести батько, складаються з оплати вартості навчання доньки, оплата проживання у гуртожитку під час навчання офлайн, щоденне харчування, витрати на проїзд та витрати на необхідні матеріали і приладдя для навчання. Також апелянтка просить врахувати відсутність на утриманні відповідача іншої сім`ї чи інших дітей, які потребують матеріальної допомоги. Відповідач є працездатним та отримує гідну заробітну плату, забезпечений житлом, а тому може надавати матеріальну допомогу їх доньці у розмірі частки від всіх його доходів.

Також апелянта не погоджується з додатковим рішенням в частині взаємозаліку витрат на надання правничої допомоги з урахуванням частки задоволених позовних вимог на 50 % і просить скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з відповідача понесені витрати на правничу допомогу в повному обсязі, як про це просила представник позивачки.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 05 серпня 2000 перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний за рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 06 лютого 2019 року.

Сторони у справі є батьками повнолітніх дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 10 грудня 2019 року з ОСОБА_2 на користь сина ОСОБА_3 стягувалися аліменти на період його навчання у розмірі 1/6 всіх видів його заробітку (доходу), але не довше ніж до досягнення ним 23 років. Стягнення аліментів на підставі вказаного судового рішення припинено 31 серпня 2021 року.

З 01 вересня 2022 року, ОСОБА_3 є студенткою Київському національному університеті технологій та дизайну, денної форми навчання, яке має закінчити 30 червня 2026 року, що підтверджується довідкою № 167 від 08.06.2023 та договором № 10759502 від 31.07.2022 про надання освітніх послуг, укладеним між нею та навчальним закладом.

Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 100 000 грн, а оплата послуг в межах навчального року здійснюється кожного семестру до першого липня за осінній семестр та до 20 січня за весняний семестр, а також щороку - до першого липня.

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 посилалася, що ОСОБА_3 на даний час навчається у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги, яку взмозі надавати батько дитини, тому просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання доньки, яка продовжує навчання у розмірі частини від усіх його заробітків та доходів.

Згідно ч. 1, 3 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

У відповідності до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто наявність у батька можливості надавати матеріальну допомогу дитині, що продовжує навчання у сукупності з іншими обставинами є вирішальною підставою для стягнення з батька аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання після досягнення вісімнадцятирічного віку.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 , яка є донькою сторін, повнолітня, але їй на даний час не виповнилося 23 років, продовжує навчатися на денній формі навчання у Київському національному університеті технологій та дизайну, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, не працює та не має особистого доходу, при цьому з усією очевидністю вбачається, що її мати і вона у зв`язку з навчанням в іншому населеному пункті несуть витрати на оплату навчання, навчальні посібники, матеріали, щоденний проїзд до навчального закладу, оплату послуг зв`язку, харчування, проживання, тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано визначив аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання у розмірі 1/8 частини всіх видів доходу (заробітку) ОСОБА_2 , з таким висновком погоджується і суд апеляційної інстанції.

Так, ОСОБА_2 працює на посаді начальника зміни цеху атомної електростанції ХЦ ВП «ХАЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» та отримує гідну заробітну плату, з якої здійснювалися відповідні відрахування аліментів на утримання дітей.

В суді першої інстанції, відповідач у своєму відзиві на позовну заяву зазначав, що він має витрати на лікування та оренду житла, про що відомо позивачу та третій особі, оскільки після розірвання шлюбу він залишив житло дружині та дітям, тому вважав, що розмір аліментів не повинен перевищувати 1/8 частини його заробітку (доходу), що орієнтовно складає 9750 грн і повністю покривало б витрати студентки.

Матеріали справи дійсно містять докази, щодо незадовільного стану здоров`я відповідача, а саме як вбачається із консультативного висновку ендокринолога від 28.03.2023, ОСОБА_2 було діагностовано вперше виявлений цукровий діабет (тип 2), у зв`язку з чим рекомендовано дієти та лікувальний режим та медичні препарати, що свідчить про необхідність додаткових витрат на лікування відповідача.

Доказів розміру отриманого доходу позивачкою матеріали справи не містять лише як було встановлено судом вона працює за кордоном та надає матеріальну допомогу доньці.

Крім того згідно довідки про доходи № 481 від 07.11.2023 відповідач працює на посаді начальника зміни цеху атомної електростанції ХЦ ВП «ХАЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» та за період із травня по жовтень 2023 року отримав заробіток у загальному розмірі 504502,15 грн., в зв`язку з чим щомісячний розмір аліментів - 1/8 частини заробітку (доходу) відповідача з врахуванням рівного обов`язку сторін по несенню витрат по утриманню дитини є достатнім для забезпечення повнолітньої ОСОБА_3 , що продовжує навчання.

Таким чином, вирішуючи спір, суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, належним чином дослідив та дав оцінку поданим сторонами доказам, врахувавши положення статтей 182, 198, 199, 200 СК України, дійшов правильного висновку про те, що повнолітня ОСОБА_3 у зв`язку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги, її батько, відповідач ОСОБА_2 має змогу надавати таку допомогу, тому стягнув з нього на користь позивача аліменти на період навчання доньки згідно з вимогами закону, навівши обґрунтований розмір аліментів, врахувавши матеріальне становище сторін, їх стан здоров`я та сімейний стан, принцип рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей і засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості

Доводи апеляційної скарги, що висновки суду не в повній мірі відповідають дійсним обставинам справи, суд першої інстанції безпідставно прийняв до уваги, надані відповідачем, письмові докази, частка заробітку доходу, яка стягується як аліменти, визначена положеннями Сімейного кодексу України, як і обов`язок батьків утримувати дітей до 23 років, які навчаються. У відповідача відсутня на утриманні інша сім`я, він є працездатним та отримує гідну заробітну плату, забезпечений житлом, а тому може надавати матеріальну допомогу їх доньці у розмірі частки від всіх його доходів слід відхилити.

Вказані доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, майновий та сімейний стан сторін, стан здоров`я відповідача, повністю були враховані судом під час розгляду справи, що вбачається з рішення суду при частковому задоволенні позову, а частка заробітку доходу, яка стягується як аліменти, визначена положеннями ст. 183 Сімейного кодексу України лише при зверненні особи до суду з заявою про видачу судового наказу.

В даній справі позивач звернулась до суду з позовною заявою на підставі ст. 199 СК України, якою не визначено конкретний розмір аліментів, які підлягають стягненню на користь повнолітніх дочки, сина, що продовжують навчання.

Оскільки, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни рішення суду першої інстанції, тому відсутні підставі і для скасування чи зміни додаткового рішення у справі, яким стягнуто судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 29 лютого 2024 року та додаткове рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 20 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 червня 2024 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова