Справа № 676/7589/23
Номер провадження 2/676/528/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді - Швець О.Д.

з участю секретаря - Михайловської І.А.

представника позивача ОСОБА_1

третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янець-Подільському цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що йому на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 . Позивач тривалий час хворіє хворобою серця в зв`язку з чим потребує сторонньої допомоги. Відповідач запропонував надавати необхідну допомогу, в тому числі забезпечувати продуктами харчування, ліками, тощо. Взамін відповідач попросив відписати належну йому квартиру на що позивач погодився та вважав, що укладав договір утримання (догляду). Відповідачу довіряв повністю, тому договір підписав не прочитавши його зміст. Примірник договору йому на руки не надали. Зазначає, що похилий вік, стан здоров`я, пов`язаний з віковими захворюваннями, та потреба у сторонній допомозі, впливали на сприйняття ним фактичних обставин та вільне волевиявлення під час укладання договору дарування. Тексти договорів не читав. Роз`яснення нотаріусом суті договору сприйняв, як передачу зазначеної квартири відповідачу в обмін на обов`язок дожити у власній квартирі до смерті. Про необхідність виселитись з квартири нотаріус не попереджала, тому спокійно продовжив проживати в спірній квартирі. Нещодавно відповідач висловив намір продати квартиру. Іншого житла в нього немає. Фактично бажав та мав намір укласти договір довічного утримання, вважав, що саме такий договір укладає, передаючи у власність відповідачу квартиру, тому просить визнати недійсним договір дарування квартири від 06.05.2016 року посвідченим приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Саварчук С.Л. та зареєстрованим в реєстрі за №724.

Рух справи.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 10.11.2023 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 07.12.2023 року витребувано у приватного нотаріуса Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Саварчук С.Л. копію договору №724 від 06.05.2016 р. дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , яка діяла від імені ОСОБА_4 та матеріали на підставі яких він укладений.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 13.02.2024 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду.

В суді представник позивача позов підтримала, просить задовольнити.

В суді 3 особа пояснила, що чоловік тривалий час хворіє на сердцеві хвороби і його стан погіршується. В силу хвороби позивач не виходить з квартири, не може принести продукти харчування з магазину чи з ринку, не може самостійно виконувати домашню роботу. Їй це робити також важко, тому була прийнята пропозиція відповідача подарувати квартиру в обмін на догляд. Однак з часу укладення договору відповідач не виконав обіцяного. Спірна квартира є єдиним житлом позивача. Перспектива опинитись на вулиці лякає, а винаймати житло немає коштів.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає, не заперечує проти його задоволення.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відстуності відповідача, на підставі доказів, долучених до матеріалів справи.

Заслухавши представника позивача, 3 особу, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 6 травня 2016 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уклали договір дарування, відповідно до умов якого ОСОБА_3 зобов`язується передати у власність (подарувати) ОСОБА_4 , а ОСОБА_4 зобов`язується прийняти в дар квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Сторони оцінили дар в сумі 197 176,00 грн.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровано 06.05.2016 приватним нотаріусом Саварчук С.Л. на підставі договору дарування, серія та номер 724 від 06.05.2016 р. за ОСОБА_4 .

Із матеріалів справи вбачається, що позивач в періоди із з 06.03.08, по 14.03.08 р., з 15.04.10 по 22.04.10 р., з 10.01.12 по 19.01.12 р., з 31.08.21 по 02.09.21 р. з 15.10.23 по 25.10.23 р., перебував на стаціонарному лікуванні в Хмельницькому обласному кардіологічному диспансері з приводу хвороби серця: нестабільна стенокардія, серцева недостатність, гіпертензивна хвороба серця.

Норми права, застосовані судом.

Відповідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом положень ст. 41 Конституції України, ст. ст. 179, 181, 316, 317, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (нерухоме майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він здійснює на власний розсуд.

Положеннями ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, крім випадків та у порядку, встановленому законом. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до частин першої-третьої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами.

Відповідно до частини першої статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).

Згідно із частинами першою, третьою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

За змістом ст. ст. 717-719 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Дарунком можуть бути і нерухомі речі. Договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Частиною першою статті 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно з частинами першою, третьою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Виходячи зі змісту статей 203, 717 ЦК України, договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не лише про предмет договору, а й досягли згоди щодо всіх його істотних умов.

Згідно зі статтями 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці.

Відповідно до частини першої статті 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, установлених законом.

Висновки суду.

Звертаючись до суду з позовом про визнання договору дарування недійсним, позивач посилався на відсутність у нього під час укладання спірних договорів волевиявлення, оскільки він розраховував на догляд та допомогу після укладення вказаного договору.

В цивільному праві встановлено презумпцію правомірності правочину, яка означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення, породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована

Для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину.

Недійсність правочину як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення приватних прав та інтересів або ж їх відновлювати. Ініціювання спору про недійсність правочину не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим. До правових наслідків недійсності правочину належить те, що він не створює юридичних наслідків. Тобто, правовим наслідком недійсності правочину є по своїй суті "нівелювання" правового результату, породженого таким правочином (тобто вважається, що не відбулося переходу/набуття/зміни/встановлення/припинення прав взагалі).

Наявність чи відсутність помилки - неправильного сприйняття позивачем фактичних обставин правочину, що вплинуло на волевиявлення особи під час укладення договору дарування замість договору довічного утримання, суд визначає не тільки за фактом прочитання сторонами тексту оспорюваного договору дарування та роз`яснення нотаріусом суті договору, а й за такими обставинами, як: вік позивача, його стан здоров`я та потреба у зв`язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарувальником обдаровуваному та продовження позивачем проживати в спірному будинку після укладення договору дарування.

Позивач ОСОБА_3 є особою похилого віку, на момент вчинення правочину тривалий час хворів і продовжує хворіти. У зв`язку з хворобою позивач потребує сторонньої допомоги в забезпеченні необхідних життєвих потреб. Позивач мешкав в даній квартирі до укладення договору і продовжує проживати на даний час, самостійно продовжує утримувати житло, що свідчить про відсутність фактичної передачі такої квартири за оспорюваним договором дарувальником обдаровуваному та продовження позивачем проживати в спірній квартирі після укладення договору дарування.

Зазначені обставини визнаються відповідачем.

Безоплатне відчуження позивачем за спірним правочином належної йому квартири, яка є його єдиним житлом, безумовно підтверджує відсутність у позивача волевиявлення на укладення оспорюваного договору дарування.

Таким чином, на момент укладення спірного договору дарування у позивача був наявний дефект сприйняття дійсної юридичної природи укладеного правочину, що є істотною помилкою в розумінні ст. 229 ЦК України, яка мала місце на момент укладення спірного договору дарування.

Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на встановлені судом факти, оцінки наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 89, 141, 262-265 ЦПК України, ст. 202, 626, 627, 628, 629, 744, 749, 755, 651 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним- задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування квартири від 06.05.2016 року посвідчений приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Саварчук С.Л. та зареєстрованим в реєстрі за №724.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 .

Третя особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 22 березня 2024 року.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Швець О.Д.