28.10.2024 Єдиний унікальний номер 2-2615/11
Єдиний унікальний номер 2-2615/11
Провадження № 6/205/853/24
УХВАЛА

28 жовтня 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_1 про заміну стягувача,

ВСТАНОВИВ:

11 жовтня 2024 року ТОВ «Діджи Фінанс» через систему «Електронний суд» звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про заміну стягувача, яку зареєстровано судом 17 жовтня 2024 року.

Згідно із контрольним журналом матеріали заяви канцелярією суду в провадження судді було передано 18 жовтня 2024 року.

У заяві представник заявника посилається на те, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2011 року по цивільній справі № 2-2615/2011 з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «ОТП Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором № ML-313/002/2008 від 01 липня 2008 року у розмірі 463 576 грн. 02 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 399 021 грн. 11 коп., несплачених відсотків у розмірі 43 019 грн. 04 коп., пені у розмірі 21 535 грн. 87 коп.; заборгованість за кредитним договором № CL-300/2089/2006 від 05 жовтня 2006 року у розмірі 111 658 грн. 25 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 94 401 грн. 12 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 6 386 грн. 63 коп., пені у розмірі 10 870 грн. 50 коп.; заборгованість за кредитним договором № ML-300/510/2007 від 04 жовтня 2007 року у розмірі 209 072 грн. 50 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 186 500 грн. 43 коп., заборгованості по сумі несплачених відсотків у розмірі 17 786 грн. 67 коп., пені у розмірі 4 785 грн. 40 коп.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № PL1-300/3143/2006 від 27 грудня 2006 року у розмірі 25 282 грн. 86 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 20 283 грн. 85 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 4 360 грн. 57 коп., пені у розмірі 638 грн. 44 коп.; вирішено питання розподілу судових витрат. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до ПАТ «ОТП Банк» відмовлено. 14 травня 2024 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» і ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір факторингу, за умовами якого до заявника перейшло право вимоги за кредитним договором № ML-300/510/2007 від 04 жовтня 2007 року. ТОВ «Діджи Фінанс» позбавлене можливості звернутися до органів виконавчої служби із запитом про хід виконання виконавчих документів. Просили суд замінити стягувача з ТОВ «ОТП Банк» на ТОВ «Діджи Фінанс». У своїй заяві справу просили розглядати за відсутності представника заявника, вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Заінтересована особа ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у судове засідання свого представника не направила, про час і дату судового розгляду повідомлена належним чином, про причини не направлення представника судові не повідомила, будь-яких заяв до суду не направила.

Заінтересована особа ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився про час та дату судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки судові не повідомив, заяв чи клопотань до суду не направив.

Відповідно до ч. 3 ст. 433 ЦПК України заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкоджає для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Розглянувши матеріали поданої заяви, дослідивши та оцінивши додані до неї документи, суд прийшов до висновку, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2011 року по цивільній справі № 2-2615/2011 з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «ОТП Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором № ML-313/002/2008 від 01 липня 2008 року у розмірі 463 576 грн. 02 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 399 021 грн. 11 коп., несплачених відсотків у розмірі 43 019 грн. 04 коп., пені у розмірі 21 535 грн. 87 коп.; заборгованість за кредитним договором № CL-300/2089/2006 від 05 жовтня 2006 року у розмірі 111 658 грн. 25 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 94 401 грн. 12 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 6 386 грн. 63 коп., пені у розмірі 10 870 грн. 50 коп.; заборгованість за кредитним договором № ML-300/510/2007 від 04 жовтня 2007 року у розмірі 209 072 грн. 50 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 186 500 грн. 43 коп., заборгованості по сумі несплачених відсотків у розмірі 17 786 грн. 67 коп., пені у розмірі 4 785 грн. 40 коп.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № PL1-300/3143/2006 від 27 грудня 2006 року у розмірі 25 282 грн. 86 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 20 283 грн. 85 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 4 360 грн. 57 коп., пені у розмірі 638 грн. 44 коп.; вирішено питання розподілу судових витрат. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до ПАТ «ОТП Банк» відмовлено.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2014 року у задоволенні заяви ПАТ «ОТП Банк» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документі до виконання відмовлено, було скасовано ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2014 року та поновлено ПАТ «ОТП Банк» пропущений строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2020 року замінено стягувача ПАТ «ОТП Банк» правонаступником ТОВ «Вердикт Капітал» в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № CL-300/2089/2006 від 05 жовтня 2006 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2020 року АТ «ОТП Банк» у задоволенні заяви про видачу дублікатів та поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання відмовлено.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2020 року замінено стягувача ПАТ «ОТП Банк» його правонаступником ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в частині стягнення заборгованості за кредитними договорами № ML-300/510/2007 від 04 жовтня 2007 року та № МL-313/002/2008 від 01 липня 2008 року.

14 травня 2024 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» і ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки, відповідно до умов якого до заявника перейшло право вимоги первісного іпотекодержателя за договорами іпотеки.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Частиною 1 статті 442 ЦПК України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

На підставі ч. 5 ст. 442 ЦПК України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

При цьому, суд, ознайомившись з матеріалами цивільної справи і заявою про заміну стягувача приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на час видачі виконавчого документа по цивільній справі за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки для пред`явлення до виконання судових рішень встановлюються з наступного дня після набрання рішенням законної сили. Даний Закон втратив чинність через три місяці з дня набрання чинності ЗУ «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, який набрав чинності 05 жовтня 2016 року.

Відповідно до положень ст. 124, п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Вказане є складовою права на справедливий суд та однією із процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Заявник як на підставу своєї заяви посилається на факт придбання права вимоги на підставі договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки, у тому числі до ОСОБА_1 , та на перебування виконавчого документа про стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором № ML-300/510/2007 від 04 жовтня 2007 року в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області з 13 березня 2023 року, виконавче провадження № 71274640.

Проте, суд не приймає зазначений документ як достатній доказ, оскільки рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2011 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» було стягнуто заборгованість за кредитними договорами № CL-300/2089/2006 від 05 жовтня 2006 року, № PL1-300/3143/2006 від 27 грудня 2006 року, № ML-300/510/2007 від 04 жовтня 2007 року та № ML-313/002/2008 від 01 липня 2008 року, тому встановити, стягнення за яким саме договором здійснюється в межах виконавчого провадження не є можливим.

Також, суд зауважує, що ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2020 року, яка набрала законної сили, АТ «ОТП Банк» у задоволенні заяви про видачу дублікатів та поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання відмовлено на підставі закінчення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання та відсутності підстав для його поновлення.

Крім того, купуючи кредитний портфель, заявник повинен був усвідомлювати ризики, пов`язані, у тому числі, з пропуском строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання, оскільки у разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання. Отже, за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Така правові висновки викладені в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13 та від 11 березня 2021 року у справі № 910/2954/17, від яких не вбачала підстав для відступу Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18 січня 2022 року у справі № 34/425.

Враховуючи вищевикладене, оскільки строк пред`явлення виконавчих листів до виконання сплив, заявник звернувся до суду із заявою про заміну стягувача після закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, не надав жодного належного та достатнього доказу, який би підтверджував факт перебування виконавчого документа на виконанні, чи переривання строку його пред`явлення, суд не вбачає підстав для задоволення заяви, а тому у її задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 124 Конституції України, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Товариству з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» у задоволенні заяви про заміну стягувача відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя: