ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року

м.Черкаси

Справа № 711/7549/23
Провадження № 22-ц/821/1624/24
Категорія: 301000000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Карпенко О.В.

суддів Гончар Н.І., Фетісової Т.Л.

за участю секретаря Мунтян К.С.

учасники справи:

позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом: ОСОБА_1 ,

представник ОСОБА_1 : адвокат Шульга Павло Миколайович,

відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_2 ,

представник ОСОБА_2 : адвокат Дубинський Віктор Михайлович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Дубинського Віктора Михайловича на додаткове рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 серпня 2024року (ухваленого під головуванням судді Скляренко В.М. в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси, повний текст рішення складено 19 серпня 2024 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про вселення,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст заявлених вимог

18 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності.

15 листопада 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про вселення.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 серпня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності - задоволено частково.

Припинено право власності ОСОБА_2 на 1/6 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.11.2022 №4535, та виплачено йому грошову компенсацію вартості такої частки в сумі 180 027,00 грн. за рахунок коштів ОСОБА_1 шляхом перерахування цієї суми на користь ОСОБА_2 з депозитного рахунку Територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про вселення - відмовлено повністю.

03 серпня 2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Шульга П.М. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення. Заяву обґрунтовано тим, що оскільки позовні вимоги первісного позивача були задоволені, а зустрічний позов було відхилено, то судові витрати позивача слід покласти на відповідача, у зв`язку із чим просив ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 29 101,35 грн; сплачений судовий збір у розмірі 1 800,27 грн; сплачені послуги судового експерта щодо проведення комплексної будівельно-технічної, оціночно-будівельної експертизи у розмірі 10 276,10 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Додатковим рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 серпня 2024 року заяву про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 14 550,67 грн. та витрати на проведення будівельно-технічної, оціночно-будівельної експертизи в розмірі 5 138,05 грн.

Компенсовано (повернуто) ОСОБА_1 за рахунок коштів Державного бюджету України у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України, через Казначейство України, сплачений ним судовий збір за квитанцією №0.0..1 від 17.10.2024, в розмірі 900,14 грн.

Додаткове рішення суду мотивовано тим, що сторона позивача просила відшкодувати їй за рахунок відповідача судовий збір в розмір 1 800,27 грн, що сплачений за подання позову, враховуючи, що відповідач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір» тому, та приймаючи до уваги часткове задоволення первісного позову, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України позивачу слід компенсувати половину сплаченого ним судового збору, що складає 900,14 грн.

Задовольняючи частково вимоги в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції, взявши до уваги розмір ціни позову, зміст спірних правовідносин, складність справи, значення справи для сторін, процесуальну поведінку сторін, результат вирішення справи, дійшов висновку, що понесені позивачем витрати з оплати експертизи та правової допомоги слід розподілити між сторонами в рівних частинах, оскільки саме такий спосіб розподілу судових витрат відповідатиме засадам пропорційності та справедливості ідійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми коштів в розмірі 14 550,67 грн в якості відшкодування витрат з оплати правової допомоги та 5 138,05 грн на відшкодування витрат на проведення експертизи, що відповідає половині понесених позивачем відповідних витрат.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із додатковим рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 серпня 2024 року, представник ОСОБА_2 адвокат Дубинський В.М. подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи додаткове рішення суду першої інстанції незаконним, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким в заяві представника позивача адвоката Шульги П.М. про стягнення витрат на проведення будівельно-технічної, оціночно-будівельної експертизи відмовити. Також посилається на те, що з позивача за первісним позовом необхідно стягнути на користь відповідача витрати на надання правничої допомоги в суді першої інстанції в розмірі 30 000,00 грн та в суді апеляційної інстанції в розмірі 25 000,00 грн.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив

Фактичні обставини справи

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 серпня 2024 року не було вирішено питання про розподіл понесених ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу.

03 серпня 2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Шульга П.М. подав до суду заяву про ухвалення додаткового судового рішення, в якій просив ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 29 101,35 грн; сплачений судовий збір у розмірі 1 800,27 грн; сплачені послуги судового експерта щодо проведення комплексної будівельно-технічної, оціночно-будівельної експертизи у розмірі 10 276,10 грн.

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_2 адвоката Дубинського В.М. не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України).

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено витрати на професійну правничу допомогу.

У частині першій статті 59 Конституції України закріплено право кожного на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України таке право є гарантованою Конституцією України можливістю фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги (абзац другий пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000). Це право є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і має загальний характер; реалізація права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права; вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати; конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість (абзаци третій, четвертий, п`ятий підпункту 3.1, абзац перший підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009).

Кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, визначених законом, держава забезпечує надання професійної правничої допомоги безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав та особи, яка надає правничу допомогу. Для надання професійної правничої допомоги діє адвокатура. Забезпечення права на захист від кримінального обвинувачення та представництво в суді здійснюються адвокатом, за винятком випадків, установлених законом. Витрати учасників судового процесу на професійну правничу допомогу відшкодовуються в порядку, визначеному законом (стаття 10 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року).

Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивачу за первісним позовом правничу допомогу у вказаній справі надавав адвокат Шульга П.М., що підтверджується договором про надання правничої допомоги від 09.06.2023 з додатковою угодою до нього від 09.06.2023 /т. 2 а.с. 176-179/; актом приймання-передачі робіт від 01.08.2024 /т. 2 а.с. 180/; платіжними інструкціями про сплату на користь адвоката Шульги П.М. в якості оплати послуг з надання правової допомоги ОСОБА_1 суми коштів в загальному розмірі 29 101,35 грн /т. 2 а.с. 181-191/.

Після ухвалення Придніпровським районним судом м. Черкаси рішення 01 серпня 2024 року, 03 серпня 2024 року представником позивача за первісним позовом адвокатом Шульгою П.М. було подано заяву про ухвалення додаткового рішення у даній справі та докази на підтвердження надання правової допомоги адвокатом у суді першої інстанції.

Надані стороною позивача за первісним позовом документи відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України є належними доказами понесення ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у даній справі.

Сторона відповідача за первісним позовом одночасно з відзивом проти позову подавала до суду заяву про відшкодування витрат на правничу допомогу /т. 1 а.с. 146-152/, у якій повідомляла, що орієнтовна сума витрат відповідача на правничу допомогу складає 26 882 грн., з яких 25 000 грн. фактично сплачено відповідачем своєму представнику, адвокату Дубинському В.М. В якості доказів розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу стороною відповідача надано: договір про надання правової допомоги №1-57 від 02.11.2023р. /т. 1 а.с. 149-150/; попередній розрахунок правничої допомоги від 14.11.2023р. /т. 1 а.с. 148/; квитанція №1-04 про отримання адвокатом Дубинським В.М. від ОСОБА_2 суми коштів в розмірі 25 000 грн. /т. 1 а.с. 152/. В заяві викладено вимогу покласти на позивача, понесені відповідачем витрати з оплати правничої допомоги в розмірі 25 000 грн, лише у випадку відмови в задоволенні первісного позову ОСОБА_1 .

Отже, сторона відповідача за первісним позовом була повідомлена про заявлений позивачем розмір витрат, які поніс позивач в суді першої інстанції та які просив стягнути з відповідача , проте із запереченням щодо прийняття додаткового рішення про стягнення витрат на оплату правничої допомоги та витрат, пов`язаних з оплатою експертизи, до суду не зверталась.

Вирішуючи вимоги в цій частині, суд першої інстанції виходив із урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, згідно якої судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, та дійшов вірного висновку, що оскільки вимоги позивача за первісним позовом підлягають до часткового задоволення, то і судові витрати підлягають до часткового задоволення, відповідно розміру задоволених вимог.

Таким чином, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг представником ОСОБА_1 адвокатом Шульгою П.М., а також відсутність заперечень сторони відповідача за первісним позовом щодо неспівмірності чи не обґрунтованості таких витрат, суд першої інстанції дійшов достатньо обґрунтованого висновку, що стягненню підлягають витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14 550,67 грн та витрати за проведення будівельно-технічної, оціночно-будівельної експертизи в розмірі 5 138,05 грн.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами, не вбачає.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 137, 141, 258, 270,374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Дубинського Віктора Михайловича - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 серпня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про вселення- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді Н.І. Гончар

Т.Л. Фетісова

(повний текст постанови суду виготовлено 18 жовтня 2024 року)