Справа № 638/8568/24
Провадження № 2/638/4204/24
РІШЕННЯ

Іменем України

03 липня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Латки І.П.,

за участю секретаря судового засідання Мяснянкіної Г.П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Ізюмська міська рада,

третя особа - Приватний нотаріус Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Чистов Сергій Юрійович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ізюмської міської ради про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, третя особа Приватний нотаріус Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Чистов Сергій Юрійович,

в с т а н о в и в:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Ізюмської міської ради про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, третя особа Приватний нотаріус Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Чистов Сергій Юрійович, в якому просила суд визначити їй додатковий строк тривалістю три місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини за законом після, смерті матері - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина па 5/6 частки житлового будинку з відповідною часткою прилеглих господарсько-побутових будівель, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 10 квітня 2024 року позивач звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, проте Приватним нотаріусом Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Чистовим С.Ю. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з пропуском заявником строку для прийняття спадщини.

Позивач зазначає, що її матір перед смертю була вже похилого віку та мала супутні хвороби, у зв`язку з чим потребувала постійного догляду та піклування, тому позивач останні декілька років та на момент смерті фактично проживала із нею за адресою: АДРЕСА_2 , вони вели сумісне господарство та позивач здійснювала догляд за нею по день її смерті. В силу своєї юридичної необізнаності та жалобі, скрутним матеріальним становищем після смерті матері, одразу звернутися з заявою для отримання свідоцтва про право на спадщину позивачу не видавалося можливим. Крім того, на момент смерті матері позивач фактично мешкала із нею, тому вважала, що фактично прийняла спадщину після її смерті і фактично користувалася спадковим майном. На підставі викладеного, позивач вважає, що пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин.

Ухвалою суду від 13 травня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання.Встановлено відповідачу строк 15 днів на подання відзиву на позовну заяву.

Ізюмська міська рада відзиву на позовну заяву не подала, у зв`язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних матеріалів відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

Ухвалою суду від 10 червня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

В судове засідання сторони не з`явилися, позивач просив справу розглядати за його відсутністю.

Ізюмська міська рада причини неявки суду не повідомила, була належним чином повідомлена про судове засідання. Клопотання про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило.

Відповідно до вимог статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України).

Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних доказів.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дочкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується наступними доказами:

- Свідоцтвом про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серія НОМЕР_1 , виданим 14 вересня 1958 року,

- Свідоцтвом про шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , серія НОМЕР_2 , виданим 15 січня 2008 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Мала Комишуваха Ізюмського району Харківської області у віці 83 років померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 10 грудня 2020 року, актовий запис про смерть № 1006.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої серед іншого увійшли 5/6 часток житлового будинку з відповідною часткою прилеглих господарсько-побутових будівель, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений 08 грудня 2010 року приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Харківської області Покровським Я.О., зареєстрований в реєстрі за № 2371, яким остання на випадок своєї смерті все моє майно заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 .

Відповідно до довідки старости Малокомишуваського старостинського округу Оскільської сільської ради № 02-02-26/58 від 15 квітня 2024 року, в період з 2016 року до дня смерті, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 проживала що в належному ОСОБА_1 на праві власності жилому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , громадянка ОСОБА_1 проживала разом з матір`ю та здійснювала за нею догляд по день її смерті.

З паспорта громадянина України серія НОМЕР_5 вбачається, що ОСОБА_1 з 19 червня 2020 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

10 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 5/6 часток житлового будинку з відповідною часткою прилеглих господарсько-побутовими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Чистова С.Ю. № 8 від 10 квітня 2024 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 5/6 (п`ять шостих) частки житлового будинку з відповідною часткою прилеглих господарсько-побутових будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належали ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла восьмого грудня дві тисячі двадцятого року.

Відповідно до змісту постанови № 8 від 10 квітня 2024 року ОСОБА_1 на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та пропустила строк, що встановлений законом для прийняття спадщини. За даними перевірки Спадкового реєстру стосовно спадкодавця встановлено, що згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 76547343 від 10.04.2024 року спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла восьмого грудня дві тисячі двадцятого року, не заводилась.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

У справі, що розглядається, встановлено, що спадкоємець за заповітом ОСОБА_1 , хоча фактично і проживала разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , однак не була зареєстрована з нею за однією адресою. Таким чином, позивачу необхідно було у визначений ст. 1270 ЦК України строк звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Оскільки ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому строк для подачі заяви про прийняття спадщини закінчився 08 червня 2021 року. ОСОБА_1 до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини звернулася 10 квітня 2024 року, тобто через понад 2 роки і 10 місяців.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, визначеного частиною першою статті 1270 ЦК України, ОСОБА_1 посилалася на юридичну необізнаність щодо порядку прийняття спадщини, скрутне матеріальне становище, а також те, що вона вважала, що фактично прийняла спадщину після смерті матері, оскільки фактично користувалася спадковим майном.

Згідно з частинами першою, другою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом зазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини; 2) у спадкоємця були перешкоди для подання заяви для прийняття спадщини; 3) ці обставини визнані судом поважними.

Оцінка поважності причин пропуску строку прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 17 жовтня 2019 року у справі№ 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду у постанові від 26 квітня 2024 року у справі № 161/17389/23 суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Подібні висновки також містяться у постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 14 лютого 2024 року у справі № 357/8183/22.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи, що матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу існування у період з 08 грудня 2020 року до 08 червня 2021 року об`єктивних, непереборних та істотних перешкод для прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті матері ОСОБА_2 , тому відсутні підстави для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини не свідчить про поважність причин пропуску строку прийняття спадщини, а тому не може бути підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Разом з тим, враховуючи наявні в матеріалах справи докази спільного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час її смерті, спадкоємець не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час її смерті та визнання права власності на майно в порядку спадкування.

З урахуванням викладеного, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Ізюмської міської ради про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

Керуючись ст. 12, 13, 76-89, 141, 258, 259, 263-265ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Ізюмської міської ради про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, третя особа Приватний нотаріус Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Чистов Сергій Юрійович, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 08 липня 2024 року.

Суддя І.П. Латка