15.10.2024 Справа № 940/1324/24
Провадження по справі № 2/940/540/24
У Х В А Л А

Іменем України

15 жовтня 2024 року суддя Тетіївського районного суду Київської області Косович Т.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської військової адміністрації про визнання права власності на нерухоме майно,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири, що розташована в АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Оскільки позивачка просить визнати за нею право власності на нерухоме майно, що знаходиться в м. Привілля Луганської області, зазначена справа належить до територіальної підсудності (юрисдикції) Лисичанського міського суду Луганської області.

Відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ураховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний Суд розпорядженням від 06 березня 2022року № 1/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Лисичанського міського суду Луганської області на Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.

Ззгідно положень ч. 9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь - який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

З огляду на вищевикладене та з метою дотримання гарантій прав особи на судовий захист, суд вважає за необхідне направити справу за позовом ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської військової адміністрації про визнання права власності на нерухоме майно на розгляд до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області.

Керуючись ст.ст. 30, 31, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Цивільну справу за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської військової адміністрації про визнання права власності на нерухоме майно передати за підсудністю на розгляд Петропавлівському районному суду Дніпропетровської області за адресою:52700, Дніпропетровська область, смт. Петропавлівка, вул. Героїв України, 74-а.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Т.П.Косович