Справа №522/3736/19
Провадження № 8/522/11/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді Бондар В.Я.,

за участю секретаря судового засідання Єрганінова К.В.,

розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення,

ВСТАНОВИВ:

До суду 31.05.2024 надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення.

Заява мотивована тим, що відмовляючи у задоволені позову суд посилався на постанову Одеського апеляційного суду від 25.01.2022 у справі №522/22155/18, якою скасовано рішення державного реєстратора №44431067 від 05ю12ю2018 щодо реєстрації за ТОВ «ФК «Алькор Інвест» права власності на квартиру, скасовано запит в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Однак, вищевказана постанова Одеського апеляційного суду в частині вирішення позовних вимог про скасування рішення державного реєстру та запиту про реєстрацію права власності скасовано постановою Верховного суду від 20.12.2023, яка була оприлюднена лише 22.04.2024. Тож, у квартирі позивачки мешкають відповідачі та на прохання звільнити приміщення не реагують.

Ухвалою від 04.06.2024 заяву ОСОБА_1 залишено без руху з підстав не сплати судового збору. Заявниці надано 10-денний термін для усунення недоліків заяви.

До суду 10.06.2024 надійшла заява представника ОСОБА_1 ОСОБА_4 разом з квитанцією про сплату судового збору.

Ухвалою суду від 12.06.2024 заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами було призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 03.07.2024.

До суду 03.07.2024 надійшли заперечення представника ОСОБА_2 ОСОБА_5 , згідно яких вказує, що скасування постанови Одеського апеляційного суду від 25.01.2022 по справі №522/22155/18 не є підставою для перегляду рішення у даній справі, адже підставою рішення було те, що позивачка не довела доцільність виселення відповідачів з житла без надання іншого житлового приміщення. Також звертає увагу на те, що задовольняючи касаційну скаргу частково та змінюючи рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15.06.2021, Верховний суд зазначив, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту. Поряд з тим, Верховний суд погодився з висновком Одеського апеляційного суду щодо незаконності рішення державного реєстратора та порушення прав ОСОБА_2 Повідомили, що у провадження Приморського районного суду м. Одеси перебуває справа №522/6828/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ТОВ «ФК «Алькор Інвест» про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_5 03.07.2024 подала заперечення через електронну пошту у яких міститься заява про зупинення провадження у справі до розгляду справи №522/6828/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ТОВ «ФК «Алькор Інвест» про витребування майна з чужого незаконного володіння.

У судове засідання 03.07.2024 учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися у встановленому законом порядку.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_5 звернулася до суду 03.07.2024 з заявою про розгляд справи за її відсутності, просить відмовити у задоволенні заяви.

Відповідно до ч.1 ст. 429 ЦПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами розглядається судом у судовому засіданні протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами.

Щодо клопотання ОСОБА_5 про зупинення провадження.

Відповідно до п.6 ч. 1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Згідно до п.5 ч.1 ст. 253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Між двома справами, що розглядається, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, тобто факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Так, в Постанові Верховного Суду від 3 травня 2018 року по справі № 752/9802/17, зазначено, що визначаючи наявність підстав за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, застосовується в тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Отже, підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення в ній має значення для справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення іншої справи.

Під неможливістю розгляду справи необхідно розуміти неможливість суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відповідний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17.04.2019 у справі № 924/645/18 та від 20.12.2019 у справі № 910/13234/18, від 13.09.2019 у справі № 912/872/18, від 21.02.2019 у справі № 910/974/18.

Крім того, необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що може призвести до порушення положень частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05.03.2019 року у справі №910/5425/18 та від 20.06.2019 року у справі №910/12694/18.

Доданих до справи доказів достатньо для вирішення питання про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, тому суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду даної справи до вирішення справи №522/682/22.

Отже, у задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі слід відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про безпідставність поданої заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Судом встановлено, що Приморським районним судом м. Одеси 03 березня 2023 року залишено без задоволення позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення.

Суд вказав, що зважаючи на недоведеність доцільності виселення особи з житла без надання іншого житлового приміщення, враховуючи, відсутність доказів, що таке втручання у право особи на повагу до приватного життя та права на житло, переслідує легітимну мету, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

При цьому, суд вважав, що застосування висновків викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 753/12729/15-ц (провадження № 14-317цс18), Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 295/4514/16-ц (провадження № 61-29115сво18) до даної справи (прим. справи №522/3736/19) є неможливим, адже Одеський апеляційний суд у постанові від 25.01.2022, яка набрала законної сили та виконання якої не зупинялося Верховним Судом, дійшов висновку, що державна реєстрація права власності за ТОВ «ФК «Алькор Інвест» проведена всупереч норм чинного законодавства. Також вказано, що фактичний перехід права власності до іпотекодержателя відбувся всупереч дії мораторію, у зв`язку з чим було скасовано рішення державного реєстратора та запис в державному реєстрі щодо власності ТОВ «ФК «Алькор Інвест», який і проводив звернення стягнення на предмет іпотеки, а позивач ОСОБА_1 набула права власності на підставі договору купівлі-продажу.

Тобто, посилання на постанову Одеського апеляційного суду від 25.01.2022 відбувається в контексті не прийняття висновків Верховного суду щодо виселення громадян без надання іншого постійного житлового приміщення при зверненні стягнення на житлове приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного житлового приміщення.

Дійсно, як вказує ОСОБА_1 постановою Верховного суду від 20 грудня 2023 року, яка оприлюднена 22.04.2022, Постанову Одеського апеляційного суду від 25 січня 2022 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 про скасування рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Бурлаченка Ігоря Володимировича про державну реєстрацію та скасування запису про реєстрацію за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест» права власності на квартиру АДРЕСА_1 скасовано, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 червня 2021 року в цій частині змінено, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови із залишенням резолютивної частини рішення щодо вказаних позовних вимог в силі (тобто відмовлено у задоволенні позовних вимог).

Верховний суд вказав, що, враховуючи обставини справи, вимога позивача про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на нерухоме майно не може бути розцінена судами як належний спосіб захисту. Задоволення такого позову не призведе до відновлення становища, яке існувало до прийняття державним реєстратором оспорюваного рішення. Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції щодо незаконності рішення державного реєстратора та порушення прав позивача шляхом проведення державної реєстрації.

Таким чином, представник ОСОБА_2 вірно зазначає, що при відмові у позові ОСОБА_1 суд керувався не постановою Одеського апеляційного суду, при тому, колегія касаційного суду підтримала висновок Одеського апеляційного щодо незаконності рішення державного реєстратора та порушення прав ОСОБА_2 , однак скасувала постанову Одеського апеляційного суду, у зв`язку з обранням позивачем не ефективного способу захисту.

Згідно з частиною першою статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ. Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення,

При вирішенні питання про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною другою статті 423 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в статтях 424, 426 ЦПК України.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення.

Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Таким чином, обставини на які посилається ОСОБА_1 , а саме скасування постанови Одеського апеляційного суду у справі №522/22155/18 постановою Верховного суду від 20 грудня 2023, ніяк не впливають на вирішення судом даної справи №522/3736/19.

Як вбачається із рішення ЄСПЛ у справі «Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia, заява № 69529/01) та рішення у справі «Попов проти Молдови» № 2 (Popov v. Moldova № 2, заява № 19960/04), процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

У пункті 33 рішення у справі «Христов проти України» (заява № 24465/04) Європейський Суд з прав людини зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. рішення у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania), заява N 28342/95, пункт 61, ECHR 1999-VII, у справі «Желтяков проти України», заява № 4994/04, пункт 42).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata (пункт 34), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява N 52854/39, пункт 52, ECHR 2003-IX, у справі «Желтяков проти України», заява № 4994/04, пункт 43).

У рішенні у справі «Вієру проти Республіки Молдова» (Vieru v Republic of Moldova) Суд постановив, що рішення про перегляд остаточних рішень повинні відповідати відповідним законодавчим критеріям; і зловживання такою процедурою цілком може суперечити Конвенції. Завдання Суду полягає у визначенні того, чи застосовувалася ця процедура у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції, і таким чином забезпечувалося дотримання принципу правової визначеності. При цьому Суд повинен мати на увазі, що в першу чергу відповідальність національних судів полягає у тлумаченні положень національного законодавства (пункт 14, заява № 25763/10).

Повноваження судів вищих інстанцій щодо перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок та недоліків правосуддя, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен розглядатись як прихований засіб оскарження, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для повторного розгляду. Відступ від цього принципу може бути виправданим лише коли він обумовлений особливими та непереборними обставинами (пункт 52 рішення ЄСПЛ у справі «Промислово-фінансовий Консорціум «Інвестиційно-металургійний союз» проти України», заява № 10640/05).

Отже, суд дійшов переконливого висновку про те, що ОСОБА_1 не доведено наявність підстав для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами, підстави вказані в заяві не впливають на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03.03.2023, тому у задоволенні заяви позивача про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03.03.2023 за нововиявленими обставинами слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 260, 261, 268, 354, 429 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її підписання.

Повний текст ухвали суду складено 05 липня 2024 року.

Суддя: В.Я.Бондар