Справа № 715/2730/24
Провадження № 2-о/715/348/24
судді Глибоцького районного суду Чернівецької області
Як передбачено ст. 293 ЦПК України розгляд справ у порядку окремого провадження про визнання особи недієздатною та призначення опікуна проводиться судом у складі одного судді і двох присяжних.
Відповідно до ч.3ст. 68 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» на присяжних поширюються гарантії незалежності і недоторканності суддів, установлені законом, на час виконання ними обов`язків із здійснення правосуддя.
За змістом ч.1 ст.35 ЦПК України, питання, що виникають під час колегіального розгляду справи судом, вирішуються більшістю голосів суддів. Головуючий голосує останнім.
Згідно із ч. 3 ст. 35 ЦПК України, суддя, не згодний з рішенням, може письмово викласти свою окрему думку. Про наявність окремої думки повідомляються учасники справи без оголошення її змісту в судовому засіданні. Окрема думка приєднується до справи і є відкритою для ознайомлення.
Так, під час розгляду у судовому засіданні заяви ОСОБА_1 про визнання особи недієздатною та призначення опікуна його заяву було задоволено в повному обсязі.
Проте, я не повністю погоджуюсь з таким рішення з огляду на наступне.
Відповідно до ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
Суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування (ч.1 ст.60 ЦК України).
Згідно ч.4 ст.62 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.
Стаття 296 ЦПК України передбачає, що заяву про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи може бути подано членами її сім`ї, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.
В своїй заяві ОСОБА_1 вказує на те, що тільки він може здійснювати догляд за дідусем ОСОБА_2 . Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що за місцем проживання заявника ОСОБА_1 та його дідуся ОСОБА_2 , також зареєстровані та проживають - ОСОБА_3 1971 року народження, мати заявника та донька ОСОБА_2 , а також ОСОБА_4 , 1950 року народження бабуся заявника та дружина ОСОБА_2 .
В судовому засіданні заявник вказував, що його мати зареєстрована проте не проживає разом з ним та дідусем, проживає в м. Чернівці, часто їздить за кордон, а тому не може бути опікуном, а його бабуся ОСОБА_4 внаслідок похилого віку не може доглядати за своїм чоловіком.
Разом з тим, ці обставини нічим не підтвердженні, навпаки з доданих документів вбачається, що мати заявника ОСОБА_3 зареєстрована та проживає з ним за однією адресою, а також відсутні документи на підтвердження, що ОСОБА_4 не може здійснювати обов`язки опікуна за станом здоров`я, тощо.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.
Отже, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, вважаю, що вирішення питання про призначення заявника ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 було передчасним, оскільки у поданні органу опіки і піклування вказано, що разом з ОСОБА_2 зареєстровані та проживають його донька ОСОБА_3 та дружина ОСОБА_4 , проте не мотивовано чому дані особи не можуть бути опікунами, тому подана заява ОСОБА_1 в частині призначення його опікуном не підлягала до задоволення.
Суддя Глибоцького районного суду
Чернівецької області В.В. Цуркан