Комінтернівський районний суд м.Харкова
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2024 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі :

головуючої судді - Богдан М.В.

за участю секретаря Двірник О.С.,

боржника ОСОБА_1

представника боржника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа: державний виконавець Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лобова Маргарита Анатоліївна, стягувач: ОСОБА_3 , на дії державного виконавця Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лобової Маргарити Анатоліївни, -

В С Т А Н О В И В:

07.03.2024 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з скаргою в якій просив визнати неправомірними дії та бездіяльність виконавця Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лобова М.А. щодо складання розрахунку заборгованості від 27.02.2024 року за вих. № 58760205 за період з 30.10.2018 року по 29.02.2024 року зі сплати аліментів з ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у виконавчому провадженні № 58760205 за виконавчим листом № 641/11195/13-ц від 09.12.2013 року та визнати неправомірним вказаний розрахунок заборгованості по аліментам; скасувати розрахунок заборгованості по аліментам від 27.02.2024 року, складений державним виконавцем Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лобовою М.А. від 27.02.2024 року, визнати неправомірними дії державного виконавеця Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лобової М.А. щодо встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у праві керування транспортними засобами у межах ВП № 58760205, скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у праві керування транспортними засобами у межах ВП № 58760205, винесену державним виконавцем Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лобовою М.А.

В обґрунтування скарги заявник ОСОБА_1 зазначив, що на виконанні Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження № 58760205 з виконання виконавчого листа № 641/11195/13-ц виданого 09.12.2013 року Комінтернівським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття. 23.02.2024 року йому стало відомо про вказане виконавче провадження, як і стало відомо про існування заборгованості за виконавчим листом № 641/11195/13-ц від 09.12.2013 року. На теперішній час сума заборгованості утворилась через те, що він не був обізнаний про існування виконавчого провадження № 58760205, також вказав, що виконавче провадження було відкрито 08.04.2019 року, повідомлень щодо цього він не отримував. Виконавчі дії почали здійснюватися 20.02.2024 року.

Крім того, вказав, що його представник ознайомився 27.02.2024 року з матеріалами виконавчого провадження № 58760205, та отримав розрахунок заборгованості по аліментам від 27.02.2024 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник-адвокат Сулейманова М.І., вимоги скарги підтримали, просили задовольнити.

Представник Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, просив розглядати скаргу за його відсутності, в задоволенні скарги просив відмовити. У поданому відзиві на скаргу посилався на те, що перевіркою відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження (спецрозділ) та відповідно до викладених даних встановлено, що на примусовому виконанні у Основ?янсько-Слобідському відділі державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження ВП № 58760205 з примусового виконання виконавчого листа № 641/11195/13-ц, який видав Комінтернівський районний суд м. Харкова 09.12.2013, про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 17.10.2013. 27.02.2024 державним виконавцем було здійснено розрахунок заборгованості по аліментам у ВП № 58760205, відповідно до якого встановлено, що станом на 27.02.2024 розмір заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню складає 182662,50 грн, з яким Основ?янсько-Слобідський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції погоджується. Жодних підтверджуючих документів та відомостей про сплату аліментів ОСОБА_1 за виконавчим листом № 641/11195/13-ц в період з 30.08.2018 до 27.02.2024 від сторін виконавчого провадження до відділу не надходило. Також зазначив, що виконавчий лист № 641/11195/13-ц, виданий Комінтернівським районним судом м. Харкова 09.12.2013 раніше вже був на примусовому виконанні у Міжрайонному відділі державної виконавчої служби по Основ?янському та Слобідському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ВП № 41897763. За виконавчим провадженням № 41897763, на підставі заяви стягувача від 30.08.2018, в якій було зазначено, що станом на 30.08.2018 заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим листом № 641/11195/13-ц відсутня, було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, відповідно до п.] ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Тобто слід вважати, що ОСОБА_1 було відомо про стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Слід зазначити, що після повернення виконавчого документа стягувачу, він не втрачає законної сили та підлягає виконанню, незалежно від наявності виконавчого провадження на примусовому виконанні за ним. Виходячи з викладеного слід вважати, що ОСОБА_1 був неодноразово повідомлений належним чином про існування виконавчого провадження. 29.02.2024 державним виконавцем було винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, керуючись статтями 11, 71 Закону України «Про виконавче провадження». У зв?язку з наявним розміром заборгованості станом на 29.02.2024, та слід вважати зазначену постанову вмотивованою та такою, що відповідає діючому законодавству. Жодні законні підстави для скасування постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами відсутні.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали скарги, встановив наступне.

На примусовому виконанні у Основ?янсько-Слобідському відділі державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження ВП № 58760205 з примусового виконання виконавчого листа № 641/11195/13-ц, який видав Комінтернівський районний суд м. Харкова 09.12.2013, про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 17.10.2013 року.

08 квітня 2019 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 58760205.

06.05.2019 державним виконавцем було здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, який було надіслано ОСОБА_1 як стороні виконавчого провадження.

13.08.2019 державним виконавцем було здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів вих. № 58760205, який було надіслано ОСОБА_1 як стороні виконавчого провадження.

27.02.2024 державним виконавцем було здійснено розрахунок заборгованості по аліментам у ВП № 58760205, відповідно до якого встановлено, що станом на 27.02.2024 розмір заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню складає 182662,50 грн.

29.02.2024 державним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника, керуючись статтями 18, 48, 56 Закону України «Про виконавче провадження» у межах суми, яка становить 124629,75 грн.

29.02.2024 державним виконавцем було винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, керуючись статтями 11, 71 Закону України «Про виконавче провадження».

З даним розрахунком заборгованості скаржник ОСОБА_1 не згоден.

Щодо вимог скаржника, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно із частиною другою статті 3 Конвенції про права дитини держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Стаття 27 цієї Конвенції визначає, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 81 СК України перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Аналіз положень СК України, зокрема положень статті 81, частини третьої статті 181, частини другої статті 182, статті 183 СК України, свідчить про те, що законодавець ототожнює поняття «заробітку» та «доходу», передбачаючи можливість стягнення на користь дитини мінімального рекомендованого розміру аліментів з обох джерел отримання грошових коштів. Аналогічна ситуація відображена і в положеннях ЦК України, який також ототожнює поняття «заробітку» та «доходу», зокрема у відносинах щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Таким чином, законодавець гарантував можливість захисту прав та фактичного задоволення інтересів найменш захищених категорій осіб.

Згідно з частинами 1, 3, 4, 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

При цьому, у відповідності до частини 13 приведеної статті, довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі. Форма довідки встановлюється Міністерством юстиції України.

Відповідно до ч.1 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до пункту 4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5 виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною 4 статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та витрати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому ст. 195 Сімейного кодексу України.

Форму розрахунку заборгованості зі сплати аліментів визначено в пункті 4 розділу XVI додатку 15 до Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Відповідно до ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Водночас, відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У відповідності до ч.ч. 1, 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», яка регламентує оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Аналогічні строки розгляду скарги визначені ст. 449 ЦПК України.

Отже, відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» дії державного виконавця щодо виконання судового рішення по стягненню аліментів можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

В обґрунтування поданої скарги заявник зазначає, що 23.02.2024 року йому стало відомо про вказане виконавче провадження, як і стало відомо про існування заборгованості за виконавчим листом № 641/11195/13-ц від 09.12.2013 року. На теперішній час сума заборгованості утворилась через те, що він не був обізнаний про існування виконавчого провадження № 58760205, також вказав, що виконавче провадження було відкрито 08.04.2019 року, повідомлень щодо цього він не отримував. Виконавчі дії почали здійснюватися 20.02.2024 року.

Проте з матеріалів справи вбачається, що виконавчий лист № 641/11195/13-ц, виданий Комінтернівським районним судом м. Харкова 09.12.2013 раніше вже був на примусовому виконанні у Міжрайонному відділі державної виконавчої служби по Основ?янському та Слобідському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ВП № 41897763.

На підставі заяви стягувача ОСОБА_3 від 30.08.2018, в якій було зазначено, що станом на 30.08.2018 заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим листом № 641/11195/13-ц відсутня, було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, відповідно до п.1 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Тобто слід вважати, що ОСОБА_1 було відомо про стягнення з нього аліментів на утримання дитини.

За умовами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника), а якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, у суду є всі підстави вважати, що розрахунок складено державним виконавцем з дотриманням вимог частини першої ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», пункту 4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5, тому відсутні підстави для визнання дій державного виконавця незаконними та зобов`язання скасувати розрахунок заборгованості, а також постанови про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами ОСОБА_1 .

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що скарга на дії державного виконавця є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 129, 129-1 Конституції України, ст.ст. 1, 5, 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 18, 447-453 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересована особа: державний виконавець Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лобова Маргарита Анатоліївна, стягувач: ОСОБА_3 , на дії державного виконавця Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лобової Маргарити Анатоліївни відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду, через суд першої інстанції, шляхом подачі в 15-денний строк з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, якщо скаргу не було подано.

Суддя -М. В. Богдан