справа № 619/5850/23
провадження № 2/619/257/24
РІШЕННЯ

іменем України

12 листопада 2024 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Калиновської Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Булах С.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дергачі в режимі відеоконференції позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_3 , звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовною заявою, в якій просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 16.01.2019 по справі №619/3870/18 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подання позову, тобто з 25.09.2018 року і до повноліття дитини, шляхом зміни способу їх присудження із 1/4 частки від доходу на тверду грошову суму в розмірі 3000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 26.01.2013 було зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 . В даному шлюбі народилася донька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 16.01.2019 по справі №619/3870/18 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітньої дитини, доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи моменту подання позову, тобто з 25.09.2018 року і до повноліття дитини. Позивач вказує, що має інші аліментні зобов`язання. Так, рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 06.07.2012 по справі № 2010/2998/12 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подання позову, тобто з 14.05.2012 і до повноліття дитини. Таким чином станом на дату подачі позову позивач має аліментні зобов`язання по двох дітях по 1/4 всіх видів його заробітку. Згідно довідки про доходи №26 від 06.11.2023 середньомісячна заробітна плата позивача становить 23 689,20 грн. Вказаною довідкою також підтверджується, що сума аліментів, яка стягується в сукупності за місяць по двох аліментних зобов`язання становить 11 666,94 грн., тобто 50% від доходу позивача.

Позивач вказує, що станом на сьогоднішній день в його житті суттєво змінилися обставини. Так, 15.01.2022 між ним та ОСОБА_9 було укладено шлюб, про що Індустріально-Немишлянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) складено відповідний актовий запис №34 (відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 ). Крім того в даний час позивач відкомандирований для проходження подальшої військової служби у місто Ужгород. В даному місті він разом з родиною змушений орендувати квартиру. Вартість оренди складає 9000 грн. Таким чином, позивач зазначає, що обставини змінилися, оскільки змінився його сімейний та відповідно матеріальний стан. З вказаних підстав позивач не в змозі сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 у розмірі, що визначений рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 16.01.2019 року по справі № 619/3870/18, зокрема у розмірі 1/4 від всіх видів заробітку, у зв`язку з чим змушений звернутися до суду з позовом про зменшення аліментів.

Позивач вказує, що бажає забезпечити свою неповнолітню доньку всім необхідним для нормального проживання, однак має реальну можливість сплачувати аліменти тільки в розмірі 3000 грн. Вважає, що єдиним способом зменшення розміру аліментів може бути тільки шляхом зміни способу їх присудження із частки від доходу на тверду грошову суму.

Відповідач, ОСОБА_10 надала письмові заперечення, відповідно до яких заперечує проти позову про зменшення розміру аліментів в повному обсязі, вважає позовні вимоги ОСОБА_3 необґрунтованими. Посилається на те, що наказ Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року №380 «Про затвердження інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» ОСОБА_3 є діючим військовослужбовцем, отримує компенсацію за найм ним житла. Дружина ОСОБА_3 є діючим співробітником тієї самої частини в якій проходить службу її чоловік ОСОБА_3 та отримує заробітню плату. Вказує, що їх спільна донька з ОСОБА_3 ОСОБА_5 відвідує заняття з акробатики з оплатою 800 гривень на місяць, відвідує підготовчі заняття до школи з оплатою 2000 тисячі на місяць. Відповідач, ОСОБА_10 навчається у Сумській філії Харківського Національного Університету Внутрішніх справ на факультеті право на платній контрактній основі. Донька. ОСОБА_5 має діагноз дисплазія нирок, та знаходиться на окремому харчуванні. Також дитині потрібно купляти одяг, продукти харчування. Доньку відповідач виховує одна.

Представником позивача, ОСОБА_1 , надано відповідь на відзив, відповідно до якого зазначено, що твердження відповідача не відповідають дійсності і жодної компенсації за найм житла позивач не отримує. Також відповідач акцентує увагу суду на тому, що дружина ОСОБА_3 є діючим співробітником тієї самої частини, в якій проходить службу позивач, та отримує заробітну плату. Проте сторона позивача вважає недоречним вказане посилання та таким, що не стосується даної справи. Відповідач зазначає, що донька ОСОБА_5 відвідує заняття з акробатики з оплатою 800 гривень у місяць та підготовчі заняття до школи з оплатою 2000 грн. Проте відповідно до вимог ст. 4 ЗУ «Про освіту» держава забезпечує: безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти відповідно до стандартів освіти; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої і післядипломної освіти відповідно до законодавства. Що стосується наданої стороною відповідача квитанції про оплату підготовчого заняття доньки до школи в розмірі 2000 грн на місяць, то вказаний доказ не є допустимим та достовірним доказом. Так, згідно наданої відповідчкою квитанції, нею сплачено 2000 грн. ФОП ОСОБА_11 за індивідуальні підготовчі заняття до школи. Разом з тим згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ФОП ОСОБА_11 не надає освітні послуги щодо проведення підготовчих занять до школи. Крім того, з вказаних квитанцій незрозуміло, який конкретно період дитина займається, чи це відбувається на постійній основі. Стосовно доводів відповідачки про необхідність придбання окремого харчування у зв`язку з встановленим діагнозом ОСОБА_5 , то вказана обставина не підтверджена жодним доказом, ані висновком лікаря, ані квитанціями щодо придбання особливого харчування.

Представника позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 , заперечувала проти задоволення позову, посилаючи на зазначене у наданих письмових запереченнях.

Суд, заслухавши представника позивача, заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив такі фактичні обставини та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд встановив, що сторони мають малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 .

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 16.01.2019 по справі №619/3870/18 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітньої дитини, доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи моменту подання позову, тобто з 25.09.2018 року і до повноліття дитини.

Позивач вказує, що він також сплачує аліменти на утримання іншої дитини, ОСОБА_5 .

Так, рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 06.07.2012 по справі №2010/2998/12 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подання позову, тобто з 14.05.2012 і до повноліття дитини.

Згідно довідки про доходи №26 від 06.11.2023 середньомісячна заробітна плата позивача. ОСОБА_3 становить 23 689,20 грн.

15.01.2022 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 було укладено шлюб, про що Індустріально-Немишлянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) складено відповідний актовий запис №34 (відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 ).

Згідно договору оренди квартири від 01.06.2023 між ОСОБА_12 та ОСОБА_3 укладено договір оренди квартири. Вартість оренди складає 9000 грн.

Позивач вказує, що бажає забезпечити свою неповнолітню доньку всім необхідним для нормального проживання, однак має реальну можливість сплачувати аліменти тільки в розмірі 3000 грн. Вважає, що єдиним способом зменшення розміру аліментів може бути тільки шляхом зміни способу їх присудження із частки від доходу на тверду грошову суму.

Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

У статті 141 СК України вказано, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною 1статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Як зазначив Верховний Суд України у постанові від 05.02.2014 у справі №6-143цс13 право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

На час ухвалення вказаного рішення Верховним Судом України, відсутня імперативна заборона змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за позовом платника аліментів.

Проте, з часу ухвалення зазначеної правової позиції відбулася трансформація сімейного законодавства.

Зокрема, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VIII від 17.05.2017, частину третю статті 181 СК України викладено у новій редакції, згідно з якою: «За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.»

Отже, право вибору способу стягнення аліментів надано лише тому з батьків, з ким проживає дитина, а визначений рішенням суду спосіб стягнення аліментів може бути змінений лише за позовом одержувача аліментів (правовий висновок, викладений в постановах Верховного Суду від: 10 жовтня 2019 року у справі № 644/4836/18 (провадження № 61-13257св19); від 24 лютого 2020 року у справі № 539/3532/18 (провадження № 61-10880св19).

У частині 3 ст. 181 СК України законодавець розширив можливості того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (отримувача аліментів) щодо вибору способу стягнення аліментів.

Із вказаної норми закону, також, вбачається, що він не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися можливістю зміни способу стягнення аліментів.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що на даний час законодавцем імперативно визначено виключне право батьків (інших законних представників), з ким проживає дитина, визначати спосіб стягнення аліментів у частці від доходу або у твердій грошовій сумі, яке в подальшому переходить до одержувача аліментів та не може переходити іншій особі, в тому числі платнику аліментів.

Одержувачем аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є відповідач ОСОБА_2 , яка позову про зміну способу стягнення аліментів до суду не подавала, як і заяви у цьому провадженні про згоду із позовними вимогами платника аліментів.

Відтак, враховуючи наявність імперативної норми в законі, щодо особи позивача, який вправі звернутись з вимогою про зміну способу стягнення аліментів, навіть у разі наявності доведених обставин визначених ч.1 ст.192 СК України, суд позбавлений можливості задовольнити вимоги платника аліментів про зміну способу стягнення аліментів із частки від доходу на тверду грошову суму.

Отже, вимога позивача про зміну способу стягнення аліментів з частки від доходу на тверду грошову суму суперечить закону та не підлягає задоволенню.

Щодо зменшення розміру аліментів, про що також у позові просив позивач, суд зазначає наступне.

Так, частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частиною 1 статті 192 ЦПК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У пункті 23постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, належить з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

До таких висновків дійшов Верховний Суд України в постанові від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13 та Верховний Суд в постанові від 09.09.2021 у справі №554/3355/20.

В судовому засіданні сторона позивача не довела погіршення майнового стану платника аліментів ОСОБА_3 у порівнянні з періодом часу, коли суд стягнув аліменти та матеріали справи не містить доказів на підтвердження цієї обставини.

Посилання позивача, на той факт, що він ще сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд не приймає до уваги, оскільки, на момент ухвалення рішення Дергачівським районним судом Харківської області від 16.01.2019 по справі 619/3870/18, з позивача, ОСОБА_3 , рішенням Дергачівським районним судом Харківської області по справі 2010/2998/12 від 06.07.2012 вже стягувалися аліменти, отже вказане не може бути підставою, для зменшення розміру визначених судом аліментів, у зв`язку зі зміною його матеріального стану.

Крім того, обставина погіршення матеріального стану позивача на яку він посилається, а саме наявність дружини, з якою він уклав шлюб 15.01.2022, сплата за оренду квартири, не може бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки не доведено що ця зміна впливає на змогу позивача сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Так, матеріали справи не містять доказів щодо погіршення майнового стану платника аліментів у зв`язку із обставинами вказаними у позовній заяві.

Належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, позивачем не надано.

За наведених обставин, з урахуванням усіх встановлених обставин та зібраних у справі доказів, яким надана належна оцінка, є доцільним зробити висновок про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, та у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, понесені позивачем судові витрати на відповідача не покладаються.

Відповідно до ч.1 ст.259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Керуючись ст. 4, 5, 13, 76-81, 128, 133, 141, 223, 247, 265, 280-282, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників справи:

позивач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 20.11.2024.

Суддя Л. В. Калиновська