КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

27 червня 2024 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ судді-доповідача Поліщук Н.В., суддів Мережко М.В., Соколової В.В., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану ОСОБА_2 , на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 28 березня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Державний нотаріус Шостої Київської державної нотаріальної кантори Пінчук Л.І., про встановлення факту спільного проживання, -

встановив:

В грудні 2023 року до суду звернулась ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту спільного проживання. Просила встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з 2023 року по день смерті ОСОБА_3 .

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 28 березня 2024 року заяву залишено без розгляду.

Не погодившись з ухваленим судовим рішенням, 02 травня 2024 року шляхом направлення на електронну адресу апеляційного суду ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.

Дослідивши апеляційну скаргу та додані до неї документи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає поверненню з наступних підстав.

Статтею 356 ЦПК України передбачено форму і зміст апеляційної скарги. Апеляційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи. Також до апеляційної скарги додаються довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо апеляційна скарга подана представником і ці документи раніше не подавалися.

З матеріалів справи установлено, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 28 березня 2024 року підписана ОСОБА_2 .

До апеляційної скарги долучено скан-копію нотаріально посвідченої довіреності від 27 грудня 2023 року, зареєстрованої в реєстрі за №712, з якої убачається, що ОСОБА_1 цією довіреністю уповноважує ОСОБА_2 представляти інтереси та вести від імені ОСОБА_1 справи в судах усіх інстанцій, передбачених законом України «Про судоустрій і статус суддів», у тому числі апеляційних судах.

Відповідно до статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.

Згідно частин 1, 2 статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 18 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", положення цього Кодексу застосовуються з урахуванням підпункту 11 пункту 16-1 розділу XV "Перехідних положень" Конституції України.

Відповідно до підпункту 11 пункту 16-1 розділу XV "Перехідних положень" Конституції України, з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" №1401-VIII від 02 червня 2016 року, представництво відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції у судах апеляційної інстанції здійснюється виключно прокурорами або адвокатами з 1 січня 2018 року. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Враховуючи те, що провадження у цій справі було розпочате після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" №1401-VIII від 02 червня 2016 року, тому представництво сторін у апеляційному суді має здійснюватися адвокатами.

Аналіз наведених норм права дозволяє зробити висновок, що законодавцем визначено два варіанти участі фізичної особи у цивільному судовому процесі: 1) особисто, що не позбавляє учасника справи права мати в цій справі представника; 2) участь через представника - адвоката, уповноваженого на підставі довіреності чи ордеру, виданих на підставі договору про надання правової допомоги, за певними виключеннями.

Відповідно до статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: 1) довіреністю; 2) ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; 3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України "Про безоплатну правничу допомогу".

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Апеляційним судом установлено, що ця справа не є трудовим спором, не є спором щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, а також не є малозначною, відтак представництво в інтересах ОСОБА_1 має здійснюватися виключно адвокатом.

Отже, підписання апеляційної скарги особою, яка діє на підставі довіреності, але щодо якої не надано відомостей, що така особа є адвокатом, не наділяє таку особу правом підпису згідно із положеннями Конституції України та процесуальними правилами.

Матеріали справи не містять документів, які підтверджують право ОСОБА_2 на здійснення адвокатської діяльності.

У Єдиному реєстрі адвокатів України відсутні відомості щодо ОСОБА_2 .

За встановлених обставин, апеляційний суд робить висновок, що суду апеляційної інстанції не надано доказів на належне уповноваження ОСОБА_2 на вчинення будь-яких процесуальних дій в межах розгляду справи №757/55266/23-ц в суді апеляційної інстанції згідно вимог закону.

Відповідно до пункту 1 частини 5 статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо апеляційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Відтак, подану апеляційну скаргу слід повернути особі, яка її подала, оскільки така підписана особою, що яка не має права її підписувати.

Повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення апеляційної скарги.

Керуючись статтею 357 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті та повернути апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану ОСОБА_2 , на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 28 березня 2024 року.

Роз`яснити, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення апеляційної скарги.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді М.В. Мережко

В.В. Соколова