Справа №359/7021/24
Провадження №2-о/359/171/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 липня 2024 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

за участю секретаря судового засідання Гомоли О.А.,

за участю заявників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

за участю представника заявника ОСОБА_3 ,

за участю заінтересованої особи ОСОБА_4 ,

за участю представника заінтересованої особи ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_4 , про видачу обмежувальних приписів,

встановив:

1. Короткий виклад доводів поданих заяв.

1.1. В липні 2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з вказаними заявами та посилаються на те, що протягом тривалого періоду часу ОСОБА_4 , яка є матір`ю ОСОБА_1 та дружиною ОСОБА_2 , здійснює відносно них домашнє насильство психологічного та фізичного характеру. Ця обставина унеможливлює безпечне проживання заявників у житловому будинку по АДРЕСА_1 . Тому ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять суд видати обмежувальний припис відносно заінтересованої особи строком на шість місяців та вжити такі заходи тимчасового обмеження прав: заборонити ОСОБА_4 перебувати у житловому будинку по АДРЕСА_1 ; заборонити заінтересованій особі вести листування, телефонні переговори з заявниками та контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб; заборонити ОСОБА_4 отримувати та витребовувати будь-які документи, здійснювати правочини від імені ОСОБА_2 без його відома та згоди.

1.2. У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 підтримують заяву та наполягають на її задоволенні.

1.3. ОСОБА_2 також підтримує заяву та просить суд задовольнити її.

1.4. ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 не заперечують проти заборони заінтересованій особі вести листування, телефонні переговори з заявниками та контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб. Однак ОСОБА_2 не подав докази на підтвердження отримання заінтересованою особою документів від його імені та, тим більше, укладення нею договорів. У зв`язку з тим, що у ОСОБА_4 відсутнє інше місце проживання, заборона заінтересованій особі перебувати у житловому будинку по АДРЕСА_1 призведе до порушен-ня права на повагу до її житла. Тому ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 просять суд відмовити у задоволенні заяв в частині інших вимог.

2. Інформація про рух цивільної справи.

2.1. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 2 липня 2024 року вбачається, що цивільна справа за заявою, поданою ОСОБА_2 , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Борцю Є.О.

2.2. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 3 липня 2024 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

2.3. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 2 липня 2024 року вбачається, що цивільна справа за заявою, поданою ОСОБА_1 , також була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Борцю Є.О.

2.4. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 3 липня 2024 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

2.5. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 5 липня 2024 року заяву, подану ОСОБА_2 , було об`єднано в одне провадження з заявою, поданою ОСОБА_1 Об`єднаній цивільній справі було присвоєно №359/7021/24, а провадженню №2-о/359/171/2024.

3. Обставини, встановлені судом; норми права, застосовані при розгляді заяви.

3.1. ОСОБА_4 є матір`ю ОСОБА_1 та дружиною ОСОБА_2 . Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 4 серпня 1998 року та копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 30 квітня 2024 року. Вони проживають в житловому будинку по АДРЕСА_1 .

3.2. Правовідносини, що є предметом судового розгляду, регулюються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

3.3. Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: терміновий заборонний припис стосовно кривдника; обмежувальний припис стосовно кривдника; взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

3.4. Згідно з п.3, п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домаш-ньому насильству» кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Під домашнім насильством розуміються діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози таких діянь.

3.5. Відповідно до ч.2, ч.4 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Ним визначаються один чи декілька заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатись на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-якій спосіб спілкуватись з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

3.6. Згідно з п.9 ч.1 ст.1, ч.3 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі ризиків. Їх оцінка полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

3.7. Відповідно до п.1 ч.3 ст.2, ч.4 ст.10 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є верховенство права. Цей принцип полягає у тому, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

3.8. Згідно зі ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

4. Мотиви, якими керується суд при розгляді цивільної справи.

4.1. Зі змісту досліджених у судовому засіданні електронних доказів (відео- та звукозаписів) вбачається, що ОСОБА_4 неодноразово ображала ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , погрожувала їм застосуванням фізичного насильства, та заподіювала заявникам тілесні ушкодження. Ця обставина також підтверджується копією медичної довідки та висновками експертних досліджень №32 та №33 від 7 травня 2024 року, зі змісту яких вбачається, що у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були виявлені синці на різних частинах їх тіл. Тому суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_4 відносно заявників домашнього насильства не тільки психологічного, а також фізичного характеру. Ризик повторного здійснення заінтересованою особою домашнього насильства обумовлений конфліктним спілкуванням сторін.

4.2. З огляду на це суд вважає, що з метою запобігання нових випадків домашнього насильства належить видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_4 строком на шість місяців та вжити такі заходи тимчасового обмеження прав: заборонити заінтересованій особі спілкуватись з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; заборонити ОСОБА_4 вести листування, телефонні переговори з заявниками та контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб.

4.3. Водночас, в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що заінтересована особа отримувала від імені ОСОБА_2 документи та укладала від його імені договори. Крім того, п.1 п.6 ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» не передбачають такого заходу, як заборона кривднику отримувати документи від імені потерпілого та вчиняти від його імені правочини. Тому у задоволенні заяви в частині вимоги про вжиття такого заходу ОСОБА_2 слід відмовити.

4.4. Зі змісту витягу з реєстру територіальної громади від 4 липня 2024 року та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №385458570 від 4 липня 2024 року вбачається, що у ОСОБА_4 відсутнє інше місце проживання. Тому заборона заінтересованій особі перебувати в житловому будинку по АДРЕСА_1 є втручанням держави у право ОСОБА_4 на повагу до її житла. Таке втручання є невиправданим, оскільки з копії медичної довідки та висновків експертних досліджень №32 та №33 від 7 травня 2024 року вбачається, що заявникам були заподіяні тілесні ушкодження, які за своїм характером не були небезпечними ні для їх здоров`я, ні, тим більше, для їх життя. Крім того, з досліджених у судовому засіданні відеозаписів вбачається, що ОСОБА_4 не демонструвала заявникам зброю та не вчиняла таких дій, характер яких свідчив би про реальність погроз. Дії заінтересованої особи переважно зводились до образ членів її сім`ї шляхом застосування ненормативної лексики. Тому заборона ОСОБА_4 перебувати в її житлі не кореспондується з невід`ємними гарантіями, передбаченими п.1 ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

4.5. З огляду на це суд висновує про відсутність підстав для заборони ОСОБА_4 перебувати у житловому будинку по АДРЕСА_1 . Тому у задоволенні заяв в частині вжиття цього заходу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить відмовити також.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.ст.263-265 та 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заінтересо-вана особа ОСОБА_4 , про видачу обмежувальних приписів задовольнити.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_4 строком на шість місяців та вжити такі заходи тимчасового обмеження її прав:

1. заборонити ОСОБА_4 спілкуватись з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

2. заборонити ОСОБА_4 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб.

У задоволенні заяв в частині інших вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня оголошення судового рішення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець