Справа № 159/6231/23 Головуючий у 1 інстанції: Чалий А. В.
Провадження № 22-ц/802/994/24 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,

з участю секретаря судового засідання Губарик К. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту, за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на додаткове рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15 серпня 2024 року,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» звернулось до суду із зазначеним позовом.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 09 травня 2024 року позов було задоволено.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» кредитну заборгованість в сумі 17 526 грн 13 коп. та 2684 грн понесених витрат по сплаті судового збору.

У стягненні з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 7000 грн відмовлено.

У серпні 2024 року представник позивача подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій зазначав, що строк на подання доказів щодо оплати витрат на професійну правничу допомогу пропустив з поважних причин, а тому просив ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути із відповідача на користь свого довірителя - позивача понесені останнім витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 7000 грн.

Додатковим рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15 серпня 2024 року вказану заяву було задоволено. Стягнуто з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» 7000 грн понесених судових витрат на професійну правничу допомогу.

Вважаючи додаткове рішення незаконним та необґрунтованим, представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, ухваливши додаткове рішення у даній справі, фактично змінив основне рішення від 09 травня 2024 року після його проголошення, чим порушив норми цивільного процесуального законодавства. При цьому, позивач правом на апеляційне оскарження основного рішення не скористався.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а додаткове рішення суду без змін.

Сторони по справі, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились.

Колегія суддів, відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України, вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності учасників справи, які належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, оскільки їх неявка в судове засідання апеляційної інстанції не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, виходячи з таких підстав.

Ухвалюючи додаткове рішення суд першої інстанції, виходив з того, що ним при постановленні основного рішення у даній цивільній справі, через відсутність доказів понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, не було вирішене питання про їх стягнення.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено, що рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 09 травня 2024 року за результатами розгляду даної цивільної справи позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» було задоволено та відмовлено в стягненні з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн, у зв`язку із відсутністю доказів на підтвердження робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і понесення ним цих витрат.

13 серпня 2024 року позивач подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у даній справі, в якій просив суд стягнути з відповідача на свою користь понесені ним судові витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 7000 грн, яка додатковим рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15 серпня 2024 року була задоволена.

Відповідно до частин першої, другої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

У наведеній правовій нормі міститься виключний перелік умов, за наявності яких суд може ухвалити додаткове рішення.

Таким чином, цивільний процесуальний закон не забороняє учаснику справи після постановлення рішення місцевим судом звернутися до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, проте лише, якщо існують передбачені статтею 270 ЦПК України умови та не закінчився строк на виконання рішення суду.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Верховний Суд у постанові від 24 листопада 2021 року по справі № 2320/3560/12 вказав, що з аналізу змісту частин першої та другої статті 270 ЦПК України можна дійти висновку, що головне значення додаткового рішення полягає у забезпеченні повного та всебічного розгляду справи шляхом процесуального виправлення недоліків, допущених судом внаслідок неналежного виконання вимог частини першої статті 264 цього Кодексу.

Додаткове рішення шляхом його подальшого виконання спроможне забезпечити реальний захист прав та інтересів позивача, з метою відновлення або захисту яких останній звертався до суду з конкретно визначеними позовними вимогами, які суд за відсутності процесуальних перешкод повинен вирішити по суті.

Будь-який позов має чітко виражену ціль, яка втілюється у формі позовних вимог, що їх викладає позивач у позовній заяві.

Отже, додаткове рішення - це засіб для виправлення неповноти основного судового рішення.

Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасовувати чи змінити, проте, він має право виправити деякі його недоліки, зокрема неповноту.

Неповнота судового рішення може полягати у невирішеності деяких питань, що стояли перед судом.

У постанові Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі № 638/8647/17 зазначено, що незмінність судового рішення виникає до набрання ним законної сили і полягає в тому, що після його проголошення суд, який ухвалив рішення, не має права сам його скасувати або змінити.

Наведені обставини, на думку колегії суддів, дають підстави вважати, що ухвалюючи додаткове рішення у цій справі про стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції змінив суть основного рішення, а саме фактично скасував своє ж рішення від 09 травня 2024 року в частині відмови у стягненні витрат на правничу допомогу.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що позивач не був позбавлений можливості оскаржити в апеляційному порядку вказане рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 09 травня 2024 року саме в частині відмови у стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, проте таким правом не скористався, натомість звернувся до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення, що не узгоджується з принципом правової визначеності, реалізація якого забезпечує сталість і незмінність остаточного судового рішення.

Отже, враховуючи, що звернення позивача з заявою про ухвалення додаткового рішення фактично спрямоване на суттєву зміну резолютивної частини основного рішення, що не відповідає приписам ст. 270 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що питання поставлене позивачем у поданій ним заяві не може бути вирішені в порядку ухвалення додаткового рішення.

За таких обставин, на думку колегії суддів, суд першої інстанції ухвалив додаткове рішення з порушенням норм процесуального права, а тому в силу вимог ст. 376 ЦПК України воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Додаткове рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15 серпня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні заяви позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку впродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя

Судді