Справа № 283/3120/23
Провадження №2-др/283/6/24
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
14 жовтня 2024 року м. Малин
Малинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого - судді Тимошенка А.О.,
за участю:
секретаря Левченко О.І.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-
- судового збору в розмірі 3757 гривень 91 копійка;
Також в позовній заяві представник позивача зазначила, що документи, які підтверджують розмір судових витрат будуть надані після розгляду справи.
16.08.2024 року суд виніс рішення у справі, однак не вирішив питання про судові витрати (а.с. 105-106).
20.08.2024 року представник позивача подала заяву та просить вирішити питання стосовно судових витрат (а.с. 107-113).
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу це одні з видів судових витрат.
Згідно ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Вирішуючи питання про стягнення судового збору, суд керується Законом України «Про судовий збір». Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
В підпункті 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» зазначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Крім того, відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Оскільки позивач подала позов в електронній формі через систему «Електронний суд», то вона повинна була сплатити судовий збір в розмірі 858 гривень 88 копійок (1073,60 грн. х 0,8).
Позивач сплатила судовий збір в розмірі 3757 гривень 91 копійку. Відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про судовий збір» вона має право подати клопотання про повернення зайво сплаченої суми судового збору.
Відповідач також сплатив судовий збір за подання заяви про скасування заочного рішення в розмірі 605 гривень 60 копійок, що відповідає розміру, який встановлений Законом України «Про судовий збір» (а.с. 65). Таким чином, з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з позивача на користь відповідача судовий збір за подання заяви про скасування заочного рішення в розмірі 562 гривні 60 копійок.
Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує наступне.
В ст. 137 ЦПК України вказано, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частин 1-2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як було встановлено судом позовні вимоги позивача були задоволені в розмірі 7,1 % від суми позову. За таких обставин суд стягує з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 1533 гривні 60 копійок.
Керуючись ст. ст. 134, 133, 137, 141, 270 Цивільного процесуального кодексу України,-
Додатково до рішення Малинського районного суду від 16 серпня 2024 року у цивільній справі № 283/3120/23 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди:
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 60 гривень 98 копійок.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1533 гривні 60 копійок.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судовий збір за подання заяви про скасування заочного рішення в розмірі 562 гривні 60 копійок.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: А. О. Тимошенко