ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9892/24 Справа № 205/5670/24 Суддя у 1-й інстанції - Басова Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Городничої В.С.,

суддів Петешенкової М.Ю., Красвітної Т.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у м.Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Тарасевича Сергія Валерійовича на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 01 серпня 2024 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2024 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі АТ «А-Банк») звернулось до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовувало тим, що відповідачка приєдналась до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладення договору №б/н від 14.06.2021 року та отримання кредитної картки. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, відповідачці надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитним договором у розмірі 40,8% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом.

Позов мотивований тим, що 14.06.2021 року відповідачка звернулася до АТ «Акцент-Банк»), з метою укладення кредитного договору та отримання кредитної картки.

Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та Правилами і тарифами, які викладенні на банківському сайті, складає між сторонами кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим у неї утворилась заборгованість перед банком, яка станом на 21.04.2024 року склала 43 349,50 грн, та складається з 30 396,19 грн заборгованості по кредиту, 12 953,31 грн заборгованості по процентам та 0,00 грн по штрафам.

Посилаючись на викладене Банк просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за кредитним договором у сумі 43 349,50 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 01 черпня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором від 14.06.2021 року, яка станом на 21.04.2024 року складає 30 396,19 грн та судовий збір в сумі 2 123,20 грн.

У іншій частині позовних вимог АТ «Акцент-Банк» відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що матеріали справи не містять підтверджень того, що відповідачка розуміла Умови та Правила надання банківських послуг, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи Анкету-заяву. Не містять підпису відповідачки також надані позивачем тарифи банку, якими передбачено нарахування процентів та штрафних санкцій. За такого належних і допустимих доказів погодження між сторонами щодо розміру відсотків за користування кредитними коштами позивачем не надано, а тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідачки заборгованості по тілу кредиту у розмірі 30 396,19 грн.

У іншій частині вимоги задоволенню не підлягають через недоведеність.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, та посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просила його скасувати щодо стягнення з неї на користь Банку 30 396,19 грн та судовий збір, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у стягненні заборгованості.

Позивач скористався своїм правом, та подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

За приписами частини 1 статті 369 ЦПК України ( в редакції на час подачі апеляційної скарги) апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що 14.06.2021 року між ПАТ «Акцент -Банк» та відповідачкою укладено договір у вигляді Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ «Акцент-Банк», згідно з умовами якого відповідачка отримала кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Анкета-заява підписана відповідачкою власноручним підписом.

Умов про нарахування процентів та інших платежів згідно укладеного між сторонами договору Анкета-заява не містить.

Підписавши Анкету - заяву відповідачка надала свою згоду, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розміщеними в рекламному буклеті, становить між сторонами договір про надання банківських послуг, примірник якого вона отримала шляхом самостійного роздрукування з офіційного сайту: www.a-bank.com.ua.

Позивач додав до позовної заяви витяг з Умов та правила надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», розмішеного на сайті https:// www.a-bank.com.ua/terms та тарифи банку, які не містять підпису відповідачки та дати затвердження.

Наданою позивачем довідкою підтверджується, що відповідачці ОСОБА_2 відкрито рахунок № НОМЕР_1 за карткою: № НОМЕР_2 строком дії до червня 2027 року.

Згідно довідки про зміну кредитного ліміту, 14.06.2021 року кредитний ліміт на картковому рахунку відповідачки становив 5000,00 грн, в подальшому неодноразово змінювався та 02.03.2022 року збільшений до 30400,00 грн.

Відповідачка в період з 14.06.2021 року по 21.04.2024 року користувалася кредитною карткою.

Відповідно до розрахунку позивача, через неналежне виконання відповідачкою грошових зобов`язань за кредитним договором, станом на станом на 21.04.2024 року утворилася заборгованість у розмірі 43 349,50 грн, та складається з 30 396,19 грн заборгованості по кредиту, 12 953,31 грн заборгованість за процентами.

За приписами частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На переконання колегії суддів апеляційного суду рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині відповідає зазначеним вимогам.

Правовідносини між сторонами у справі, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин, регламентуються наступними правовими нормами.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 стаття 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

У заяві позичальника на отримання кредитної картки від 14.06.2021 року, підписаній сторонами, відсутні умови договору про сплату відсотків по кредиту та інших платежів.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, просив у тому числі, крім кредиту, заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитом. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 14.06.2021 року, виписки з особового рахунку по картці, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, як невід`ємну частину спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме представлений банком Витяг з Умов та правил надання банківських послуг був наданий при укладенні договору позичальниці та яка ознайомилася і погодилася з ним, підписуючи заяву про надання кредиту, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та їх розміри, порядок нарахування та сплати.

Разом з тим, згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «А-Банк», не містять підпису ОСОБА_2 , тому суд першої інстанції дійшов висновку, що вони не є складовою частиною кредитного договору, укладеного між сторонами 14.06.2021 року шляхом підписання Анкети-заяви на видачу картки.

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді стягнення процентів по кредиту та інші виплати.

Суд першої інстанції стягнув заборгованість тільки за тілом кредиту у розмірі 30 396,19 грн, виходячи з наданих Банком доказів, а саме договору сторін про надання банківських послуг від 14.06.2021 року, отримання відповідачкою кредитних карток та активне користування ними, про що свідчить виписка по картці, надана Банком, про рух коштів на цих картках. Отже наявність правовідносин між сторонами під сумнів відповідачкою не ставиться, що й призвело до часткового задоволення позовних вимог у справі в частині стягнення боргу по тілу кредиту.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому відповідно до положень статті 375 ЦПК України та скасуванню не підлягає.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відсутні.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И ЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Тарасевича Сергія Валерійовича - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 01 серпня 2024 року в оскаржуваній частині - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий: В.С.Городнича

Судді: М.Ю.Петешенкова

Т.П. Красвітна