Справа № 276/1055/24
Провадження по справі №2/276/875/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Збаражського А.М.,

за участю секретаря судового засідання Ігнатенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором №1233-9769 від 05.07.2023 р., в розмірі 52160,00 гривень, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 9500,00 гривень, прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 42660,50 гривень.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 05.07.2023 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» і ОСОБА_1 за допомогою Веб-сайту credos.com.ua, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1233-9769.

Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Укр Кредит Фінанс» взяло на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 11200,00 грн.; строк кредитування - 300 днів; базовий період - 15 днів; знижена відсоткова ставка 2,50 % в день; стандартна відсоткова ставка 3,00 % в день.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов Кредитного договору. Відповідач свої зобов`язання по договору в повному обсязі не виконав, а також не повернув своєчасно в повному обсязі кредит кредитодавцю. У зв`язку з цим виникла заборгованість, яка станом на 06.02.2024 становить 52160,00 гривень, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 9500,00 гривень, прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 42660,50 гривень.

Відповідно до умов Договору у разі прострочення Позичальником сплати процентів за видачу Кредиту за користування Кредитом на строк понад один календарний місяць, Кредитодавець має право вимагати від Позичальника повернення Кредиту в повному обсязі та сплати процентів за весь строк фактичного користування Кредитом до настання дати закінчення Строку кредитування.

Кредитодавець відповідно до умов Кредитного договору направив Позичальнику вимогу про усунення порушень умов Кредитного договору №1233-9769 від 05.07.2023 щодо сплати процентів, однак дана вимога була проігнорована Позичальником, порушення не усунуто.

Зважаючи на зазначене, позивач вважає, що його позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 20.05.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в поданій заяві позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив.

Відповідач у судові засідання 24.06.2024, 13.08.2024, 28.08.2024 року неодноразово не з`явилася, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялася шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання та розміщення оголошення на веб-порталі «Судова влада України», а також направленням судової повістки за адресою фактичного місця проживання відповідача та повідомлялася шляхом телефонного зв`язку.

28 серпня 2024 року Володарсько-Волинським районним судом Житомирської області постановлено заочне рішення у даній справі, яким позов товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором №1233-9769 від 05.07.2023 в загальній сумі 52160,50 грн, з яких: 9500,00 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 42660,50 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

25.09.2024 відповідач, в інтересах якої діє адвокат Мамчик Д.О., звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що вона не була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, судові повістки не отримувала, їх помилково надіслано судом на іншу адресу. Крім того зазначив, що заборгованість не підтверджена жодними первинними документами. Вважає безпідставними позовні вимоги.

Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 15 жовтня 2024 заяву представника ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , задоволено, заочне рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 28.08.2024 року у справі №276/1055/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості скасовано, розгляд справи вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначивши судове засідання на 06 листопада 2024 року.

31 жовтня 2024 від представника ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обгрунтування своїх заперечень проти позову зазначив, що: позивач не надав підтвердження до суду того, що саме зазначені позивачем Умови та правила надання кредиту, Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані позивачем до позовної заяви розмірах і порядках нарахування; роздруківка із сайту позивача належним доказом не може бути, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування; відсутні підстави вважати, що сторони дійшли згоди та обумовили у письмовому вигляді ціну договору, в тому числі й розмір відсоткової ставки та відповідальність у вигляді неустойки; встановлення сторонами умови кредитного договору в частині обов`язку позичальника сплачувати відсотки за користування коштами, а саме в розмірі 3 % від суми заборгованості за кожен день прострочення зобов`язання, що становить до 1095 % на рік, є несправедливою умовою у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг відповідача, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором; позивачем взагалі не було доведено факту отримання кредиту відповідачем; до спірних правовідносин застосовується пункт 15 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України, який звільняє боржника від обов`язку сплачувати на користь кредитора неустойку, в тому числі штраф і пеню за прострочення повернення суми кредиту; враховуючи, що Законом № 2120-ІХ від 15.03.2022 року на період дії воєнного стану в Україні скасовується відповідальність боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання, дія вказаного Закону та п. 18 Прикінцевих і перехідних положень розповсюджується на усі подібні правовідносини, починаючи з 24.02.2022 року.

06.11.2024 судове засідання відкладено на 19.11.2024 та надано позивачу строк для надання відповіді на позов.

Позивач, будучи належним чином повідомлений про судовий розгляд, в судове засідання не з`явився. У позовній заяві просив провести розгляд справи без участі представника.

Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, шляхом доставки судової повістки до електронного кабінету представника відповідача, відповідно до положень ч.6 ст. 128 та ч.5 ст. 130 ЦПК України. Крім цього, 06.11.2024 від представника ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , надійшла до суду заява про розгляд справи без участі відповідача.

Суд ухвалив на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України провести розгляд справи за відсутності відповідача та представників сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Статтями 1046-1047 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору.

Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Частиною першої статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено, що ТОВ «Укр Кредит Фінанс» є фінансовою установою, що здійснює діяльність з інших видів кредитування, отримало Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи НОМЕР_1 від 01.08.2013, видане Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (а.с.71).

05.07.2023 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту https://credos.com.ua було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1233-9769, який разом із Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), Паспорту споживчого кредиту, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором (Графік платежів за Договором) складає єдиний договір, в якому визначаються всі істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений (Кредитний договір). Кредитний договір підписано за допомогою електронного підпису Позичальника одноразовим ідентифікатором. (а.с.16-28).

Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Укр Кредит Фінанс» взяло на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 11200,00 грн.; строк кредитування 300 календарних днів з моменту перерахування Кредиту позичальника; дата видачі кредиту: 05.07.2023; дата повернення кредиту: 29.04.2024; базовий період сплати відсотків - 15 днів; знижена відсоткова ставка 2,50 % в день, яка надається Кредитодавцем виключно як знижка на користування Кредитом та є заохоченням Позичальника до сумлінного виконання умов Договору; стандартна відсоткова ставка 3,00 % за кожен день користування Кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього Договору, за виключенням строку використання Позичальником права користування Кредитом за Промо-ставкою та/або Зниженою ставкою та/або Пільговою процентною ставкою); сплата процентів за користування Кредитом та комісії за видачу Кредиту здійснюватиметься згідно графіку платежів за Договором, наведеного в додатку 3 до цього Договору, при цьому у зв`язку з належним виконанням обов`язку зі сплати процентів проценти нараховуватимуться за Зниженою процентною ставкою, наданою в межах програм лояльності; у разі прострочення Позичальником сплати процентів за користування Кредитом на строк понад один календарний місяць, Кредитодавець має право вимагати від Позичальника повернення Кредиту в повному обсязі та сплати процентів за весь строк фактичного користування Кредитом до настання встановленої Договором дати повернення кредиту (а.с.16-27).

Також сторонами договору погоджено графік платежів та загальна вартість кредиту, що підтверджується графіком платежів за Договором №1233-9769 (а.с.49-51).

Відповідно до паспорту споживчого кредиту від 05.07.2023 року, підписаного кредитодавцем ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та позичальником ОСОБА_1 , відповідач проінформований про тип кредиту, валюту кредиту, суму, строк кредитування, орієнтовну реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту, порядок повернення кредиту (а.с.45-48).

Умови кредитного договору №1233-9769 від 05.07.2023 відповідають наданій ОСОБА_1 інформації в паспорті споживчого кредиту інформації, яка є чинною на момент укладення кредитного договору.

05.07.2023 за допомогою системи LiqPay на виконання договору №1233-9769 від 05.07.2023 ОСОБА_1 на платіжну картку № НОМЕР_2 перераховано кошти в сумі 11200,00 гривень, що підтверджується відповідною копією довідки про перерахування коштів, наданою АТ КБ «Приватбанк» (а.с.52-62), а також довідкою ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту №1233-9769 від 05.07.2023 (а.с.29).

ТОВ «Укр Кредит Фінанс» свої зобов`язання за кредитними договорами виконало, перерахувавши відповідачу через сервіс онлайн платежів LiqPay кредитні кошти Зазначена сума зарахованих на платіжну картку коштів відповідає визначеному у Кредитному договорі обумовленому ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 розміру кредиту. Номер платіжної картки, на яку зараховані вказані кошти, відповідає вказаному в кредитному договорі номеру платіжної картки, погодженої сторонами Кредитного договору.

Таким чином, з досліджених матеріалів справи судом встановлено, що між відповідачем та ТОВ «Укр Кредит Фінанс» дійсно було укладено кредитний договір №1233-9769 від 05.07.2023 та позивачем на виконання умов договору перераховано кредитні кошти відповідачу в обумовленій сумі.

Відповідачем не спростовано вищевикладені обставини належними і допустимими доказами. Зокрема, відповідачем не надано доказів того, що нею не підписувався зазначений кредитний договір, що вищевказаний картковий рахунок їй не належить, або ж те, що кошти від позивача на її особовий рахунок не надходили.

Суд вважає безпідставними доводи відповадача про те, що позивач не надав підтвердження до суду того, що саме зазначені позивачем Умови та правила надання кредиту, Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву; що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та саме у зазначеному в цих документах, що додані позивачем до позовної заяви розмірах і порядках нарахування; що відсутні підстави вважати, що сторони дійшли згоди та обумовили у письмовому вигляді ціну договору, в тому числі й розмір відсоткової ставки.

Так, суд враховує, що як у договорі про відкриття кредитної лінії №1233-9769 від 05.07.2023, так і в Правилах відкриття кредитної лінії продукту та Паспорті споживчого кредиту, з якими 05.07.2023 ознайомлена під підпис ОСОБА_1 , міститься вичерпна інформація щодо умов кредитування.

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №1233-9769 від 05.07.2023, наданим позивачем, заборгованість відповідача за вказаним договором за період з 05.07.2023 по 04.02.2024 складає 52160,50 грн., що складається із простроченої заборгованості за кредитом - 9500,00 грн., простроченої заборгованість за нарахованими процентами 42660,50 гривень. (а.с.63-66).

02.03.2024 позивачем на адресу відповідача надіслано Вимогу № 1233-9769/в від 27.02.2024 про усунення порушень умов Договору № 1233-9769 від 05.07.2023, згідно якої ТОВ «Укр Кредит Фінанс» повідомило ОСОБА_1 , що станом на 06.02.2024 року нею порушено умови Договору щодо строків сплати процентів, як наслідок виникла заборгованість за процентами, сплата по яким прострочена на строк понад один календарний місяць. Станом на 06.02.2024 року загальна заборгованість за Договором складає 52160,50 гривень, а саме: заборгованість за кредитом 9500,00 гривень; заборгованість за нарахованими процентам 42660,50 гривень. Згідно вимоги кредитор ТОВ «Укр Кредит Фінанс» вимагає від позичальника ОСОБА_1 сплатити заборгованість за Кредитом (а.с.67,72).

Наявні у справі розрахунки заборгованості відповідачем в силу принципу змагальності учасників судового процесу також не спростовані.

Суд приходить до висновку, що позивач надав належні докази, які підтверджують право вимоги позивача за кредитним договором, а також наявність у відповідача грошового зобов`язання та заборгованості перед позивачем. Наданий розрахунок має реквізити організації, зміст операції, номер договору, контрагента, документ завірений печаткою та підписом матеріально-відповідальної особи - директора.

Посилання відповідача на те, що позивачем не надано виписки по рахунку суд оцінює критично, оскільки ТОВ «Укр Кредит Фінанс» не є банківською установою. У свою чергу, відповідач не позбавлений можливості, в силу принципу змагальності, надати відомості про рух коштів по власному картковому рахунку.

Жодних доказів на спростування факту отримання грошових коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» за вищезазначеним кредитним договором та розміру заборгованості суду не надано.

З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд приходить до висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, після закінчення строків кредитного договору ОСОБА_1 не повернула грошові кошти та не сплатила проценти за користування ними.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем не виконано грошові зобов`язання в строк, передбачений умовами кредитного договору, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь заборгованості за кредитним договором №1233-9769 від 05.07.2023 за основною сумою боргу в розмірі 9500,00 грн обґрунтованими.

Крім того, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення відсотків за кредитним договором №1233-9769 від 05.07.2023 в розмірі 42660,50 гривень.

Частиною 1 статті 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Як вбачається зі змісту укладеного між сторонами Договору, вони погодили розмір відсотків, який буде нараховуватись на залишок неповернутої суми кредиту, зокрема встановили, що знижена відсоткова ставка, яка надається протягом перших 15 календарних днів першого базового періоду становить 2,50% в день; 3,00% - стандартна процентна ставка за кожен день користування кредитом.

Також сторони узгодили, що у разі прострочення Позичальником сплати процентів за користування Кредитом на строк понад один календарний місяць, Кредитодавець має право вимагати від Позичальника повернення Кредиту в повному обсязі та сплати процентів за весь строк фактичного користування Кредитом до настання дати закінчення Строку кредитування.

Тобто, підписуючи кредитний договір, у якому зазначені сума кредиту, строки його повернення, а також вказані відсотки за користування кредитом, відповідач погодився із вказаними умовами договору та розмірами відсоткових ставок за користування кредитними коштами, які застосовуються у різні періоди користування кредитом, тому зобов`язаний його (Договір) виконувати в повному обсязі.

Відповідно до ст.611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема , припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Як встановлено судом зі змісту розрахунку позивача по відсоткам за наданим кредитом, позивач не перевищував встановлені Договором ставки по відсоткам за наданим кредитом. Так само суд констатує, що нарахування відсотків позивачем проведено виключно в межах строку кредитування, тобто до 29.04.2024 року.

Доказів того, що відповідач сплатила заборгованість за кредитним договором, а також щодо неправомірності здійснення розрахунку заборгованості за наданим кредитом чи нарахування заборгованості за порушення грошового зобов`язання, суду не надано, також не надано спростування наданого позивачем розрахунку.

Крім того, суд не погоджується з твердженням відповідача про те, що відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» ТОВ «Укр Кредит Фінанс» включило у договір із споживачем умови, які є несправедливими щодо нарахувань відсотків.

Так, відповідно до ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків за шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Відповідачем помилкового ототожнено поняття відсотків за користування кредитом, що регулюються ст. ст. 1048, 1056-1 ЦК України та компенсації (штраф, пеня) за невиконання зобов`язання за договором.

Відповідно до наданого ТОВ «Укр Кредит Фінанс» розрахунку заборгованості, позивач не нараховував штраф та пеню за не виконання зобов`язання відповідачем.

Суд враховує, що включення у договори із споживачем умов, які є несправедливими, є підставою для визнання таких умов недійсними.

Відповідач не оспорювала укладений між нею та ТОВ «Укр Кредит Фінанс» договір та з позовом про визнання його недійсним, в цілому або в його частині, до суду не зверталась.

Так, сторони належним чином узгодили умови та відповідний розмір відсоткової ставки.

Що стосується посилання представника відповідача у відзиві на положення пунктів 15 та 18 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України, то суд зазначає, що вказані норми стосуються звільнення від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. А тому, вказані положення закону не забороняють нарахування відсотків за користування кредитними коштами.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги про стягнення заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 42660,50 грн є обгрунтованими.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність позивачем наявності заборгованості відповідача за кредитним договором №1233-9769 від 05.07.2023 за період з 05.07.2023 по 04.02.2024, яка становить 52160,50 грн та складається із простроченої заборгованості за кредитом - 9500,00 грн, простроченої заборгованості за нарахованими процентами 42660,50 гривень.

Відтак, позові вимоги слід задовольнити у повному обсязі.

Оскільки, позовні вимоги задоволено повністю, тому судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені, за правилами ст.141 ЦПК України покладаються на відповідача, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2422 гривні 40 копійок.

Керуючись ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 247, 263-265, 274-282 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором №1233-9769 від 05.07.2023 в загальній сумі 52160,50 гривень (п`ятдесят дві тисячі сто шістдесят гривень п`ятдесят копійок), з яких: 9500,00 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 42660,50 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» судовий збір у розмірі 2422,40 гривень (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок).

Рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», , адреса місцезнаходження: м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, оф. 407;

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя: А.М. Збаражський