Справа № 161/174/23
Провадження № 2/161/982/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2024 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Черняка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Ленічевої Н.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Луцьку цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

03 січня 2023 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 (далі відповідач, ОСОБА_3 ) про поділ майна подружжя.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26 лютого 2010 року між сторонами був зареєстрований шлюб, під час якого вони набули ряд нерухомого майна, а саме:

- земельну ділянку з кадастровим номером :11:058:0224, площею 0,1593 га, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:2346, площею 0,2035 га, яка знаходиться за адресою с. Лище Луцького району Волинської області;

- земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:2347, площею 0,2035 га, яка знаходиться за адресою с. Лище Луцького району Волинської області;

- земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:1187, площею 0,0924, яка знаходиться за адресою с. Тарасове Луцького району Волинської області;

- 3/4 частки житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 ;

- житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 ;

- 9/10 активів та майна ТОВ «Вол І С» ().

Позивач вказує, що це майно є спільною сумісною власністю подружжя, а наразі між сторонами існує спір стосовно поділу цього майна.

Посилаючись на рівність часток подружжя у праві спільної сумісної власності, позивач просить суд ухвалити рішення про поділ цього майна шляхом визнання за позивачем права власності на:

- 1/2 частки земельної ділянки з кадастровим номером :11:058:0224, площею 0,1593 га, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ;

- 1/2 частки земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:2346, площею 0,2035 га, яка знаходиться за адресою с. Лище Луцького району Волинської області;

- 1/2 частки земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:2347, площею 0,2035 га, яка знаходиться за адресою с. Лище Луцького району Волинської області;

- 1/2 частки земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:1187, площею 0,0924, яка знаходиться за адресою с. Тарасове Луцького району Волинської області;

- 1/2 частки житлового будинку за адресою АДРЕСА_2

Крім того позивач просить суд поділити в рівних частках:

- 3/4 частки житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 .

- 9/10 активів та майно ТОВ «Вол І С» ().

13 березня 2023 року на адресу суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя.

Зустрічний позов обґрунтований тим, що сторони з 10 листопада 2006 року по 26 лютого 2010 року проживали однієї сім`єю, як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу, та набули ряд нерухомого майна, а саме:

- земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:6119;

- земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:1187;

- житловий будинок по АДРЕСА_3 ;

- земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0181;

- земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:1174;

- земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:1161;

- земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:1162;

Відповідач вважає, що оскільки це майно було набуте сторонами під час їх фактичних шлюбних відносин, воно є спільною сумісною власністю, яку він також просить суд поділити.

З цих підстав відповідач просить суд:

1) встановити факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу сторін з 10 листопада 2006 року по 26 лютого 2010 року;

2) визнати спільною сумісною власністю подружжя сторін наступне майно:

- земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:6119;

- земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:1187;

- житловий будинок по АДРЕСА_3 ;

- земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0181;

- земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:1174;

- земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:1161;

- земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:1162;

3) визнати за відповідачем право власності на 1/2 частки:

- земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:6119;

- земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:1187;

- житлового будинку по АДРЕСА_3 ;

- земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0181;

- земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1174;

- земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1161;

- земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1162;

У відзиві на первісний позов відповідач його заперечив. Вказав, що позивач не надала суду доказів перебування майна у спільній сумісній власності подружжя.

У відзиві на зустрічний позов позивач його заперечила. Вказала, що відповідач не надав суду доказів спільного проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

У судовому засіданні позивач та її представник первісний позов підтримали та просили суд його задовольнити. У задоволенні зустрічного позову просили відмовити.

Представник відповідача у судове засідання не прибула, про причини неявки суд не повідомила, хоча про дату, час і місце судового розгляду була повідомлена належним чином. Надіслала письмові тези стосовно судових дебатів, які фактично відтворюють відзив на первісний позов.

Заслухавши присутніх учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що первісний позов слід задовольнити частково, а у задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити, з таких міркувань.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 у період з 30 березня 1991 року по 09 листопада 2006 року перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 (т.1 а.с.89).

26 лютого 2010 року сторони зареєстрували шлюб між собою (т.1 а.с.88).

Наразі між сторонами існує спір стосовно поділу майна, яке вони вважають своєю спільної сумісною власністю, з приводу чого суд зазначає таке.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2024 року №523/14489/15-ц викладена правова позиція, що обґрунтування позиції суду щодо підтвердження чи спростування факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справах позовного провадження має бути наведено лише у мотивувальній частині рішення суду. Вимоги про встановлення юридичного факту не є вимогами, які забезпечують ефективний захист прав у справах про поділ майна подружжя, а лише підставою для вирішення такої справи.

З огляду на вищевикладене, суд відмовляє у задоволенні вимог зустрічного позову про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, адже це не є ефективним способом захисту порушеного права, а доводам відповідача в цій частині суд буде надавати оцінку в мотивувальній частині рішення, аналізуючи період та обставини набуття кожного об`єкта нерухомості, який є предметом зустрічного позову.

Судом були проаналізовані як правовстановлюючі документи, які були надані сторонами, так і відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного земельного кадастру, та встановлено, що за час зареєстрованого шлюбу сторонами було набуте таке майно:

- земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:2346, площею 0,2035 га, яка знаходиться за адресою с. Лище Луцького району Волинської області, яка набута ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу від 09 березня 2011 року (т.1 а.с.32-33);

- земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:2347, площею 0,2035 га, яка знаходиться за адресою с. Лище Луцького району Волинської області, яка набута ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу від 09 березня 2011 року (т.1 а.с.32-33);

- земельна ділянка з кадастровим номером :03:001:1187, площею 0,0924, яка знаходиться за адресою с. Тарасове Луцького району Волинської області, яка набута ОСОБА_1 і стосовно якої відповідач не заперечує віднесення її до спільної сумісної власності подружжя (т.1 а.с.28).;

- 3/4 частки житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 , які набуті ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу від 09 березня 2011 року (т.1 а.с.34).

Стосовно земельної ділянки з кадастровим номером :11:058:0224, площею 0,1593 га, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , то суд зазначає, що в матеріалах справи наявні достовірні докази того, що ця ділянка належить відповідачу ОСОБА_3 , як фізичній особі-підприємцю, але відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного земельного кадастру не дозволяють суду встановити точну дату набуття цієї ділянки у власність та підстави. Суд враховує, що оскільки ця ділянка значиться за відповідачем, як за фізичною особою-підприємцем, вона не набута у власність в порядку безоплатної приватизації, що можливо лише для фізичних осіб. Процесуальна поведінка сторони відповідача не сприяла встановленню дійсних обставин набуття цієї ділянки. Заперечуючи позов в цій частині відповідач будь-яких правовстановлюючих документів на цю ділянку не надав, які б підтверджували його позицію стосовно непоширення на неї режиму спільної сумісної власності подружжя. З огляду на таку позицію відповідача, суд вважає, що ця ділянка є спільною сумісною власності подружжя та включає її до поділу (т.1 а.с.27).

Щодо житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 , то суд зазначає, що за даними Реєстру прав власності на нерухоме майно, цей будинок був набутий позивачем у власність за договором купівлі-продажу від 09 вересня 2006 року, тобто, у той час коли відповідач ОСОБА_3 перебував в іншому зареєстрованому шлюбі. З огляду на вищевикладене, за положеннями ст.74 СК України, на вказане майно не може поширюватися режим спільної сумісної власності, в незалежності від того, чи перебували сторони у фактичних шлюбних відносинах в той час. Отже, це майно є особистою приватною власністю позивача та поділу, як спільна сумісна власність, не підлягає (т.2 а.с.193).

Що стосується 9/10 активів та майна ТОВ «Вол І С» (), то за змістом ст.96 ЦК України, ст.134 ГК України, майно юридичної особи є її власністю, а не власністю їх засновників (учасників), яким є відповідач ОСОБА_3 . Позивач будь-яких вимог стосовно поділу корпоративних прав ОСОБА_3 у цьому товаристві, а саме його частки у статутному фонді товариства, не заявляла. Позивач вимагаючи визнати за собою право власності на майно товариства, навіть не залучає його до участі у справі, як відповідача, що саме по собі є достатньою підставою для відмови у позові в цій частині, через неналежний склад сторін.

Стосовно нерухомого майна, яке є предметом зустрічного позову, суд зазначає таке.

З перевірених судом відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зокрема електронних реєстраційних справ, слідує, що земельні ділянки з кадастровими номерами :01:001:0181, :01:001:1174, :01:001:1161, :01:001:1162 були набуті позивачем на підставі договорів купівлі-продажу від 09 вересня 2006 року (як зазначено в державних актах), тобто, за час перебування відповідача ОСОБА_3 в іншому зареєстрованому шлюбі. Видача державних актів на ці ділянки пізніше, не спростовує того факту, що витрати на придбання цих ділянок позивач понесла саме у вересні 2006 року, коли, за змістом ст.74 СК України, на ці відносини не поширюється режим спільної сумісної власності осіб, які перебувають у фактичних шлюбних відносинах. Тобто, ці ділянки є особистою приватною власністю позивача ОСОБА_1 і в цій частині зустрічний позов є безпідставним (т.2 а.с.178-189).

Аналогічно, житловий будинок по АДРЕСА_3 набутий позивачем у власність 13 жовтня 2006 року за договором купівлі-продажу, тобто, під час перебування відповідача ОСОБА_3 в іншому зареєстрованому шлюбі. За змістом чинної на той час редакції ч.4 ст.334 ЦК України, право власності на нерухоме майно набувалося з моменту державної реєстрації правочину, яка здійснювалася нотаріусом під час його посвідчення, у зв`язку з цим правового значення, коли саме позивач зареєструвала своє право власності у Реєстрі прав власності на нерухоме майно немає. Тому в цій частині вимоги зустрічного позову є також безпідставними (т.2 а.с.193).

Що стосується земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:6119, то в матеріалах справи відсутні достовірні відомості про те, на якій саме правовій підставі позивач набула її у власності. З відомостей реєстраційної справи на цю ділянку слідує, що попередній власник цієї ділянки ОСОБА_6 відмовилася від права власності на неї, передавши її у запас Лищенської сільської ради. У жовтні 2014 року позивач зареєструвала за собою право власності на цю ділянку на підставі свідоцтва про державну реєстрацію, виданого Реєстраційною службою Луцького районного управління юстиції Волинської області. З цього суд робить висновок, що ця ділянка набута позивачем в порядку безоплатної приватизації, у зв`язку з чим вона не входить до складу спільної сумісної власності подружжя. Відповідач будь-яких доказів протилежного суду не надав. Тому в цій частині зустрічний позов також є безпідставним (т.1 а.с.118-119, т.2 а.с.190-192).

У зв`язку з тим, що суд повністю відхилив доводи відповідача про поширення режиму спільною сумісною власності подружжя на все майно, яке є предметом зустрічного позову, його доводи про перебування сторін у фактичних шлюбних відносинах судом не аналізуються, адже від встановлення цих обставин вирішення позовних вимог по суті незалежить.

Частиною першою статті 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором

Отже, оскільки суд встановив перелік майна сторін, на яке поширюється режим спільної сумісної власності сторін, враховуючи рівність часток у цьому майні кожного з подружжя та відсутність будь-яких підстав для відступу від такої рівності, суд дійшов висновку, що первісні позовні вимоги слід задовольнити частково, а саме в порядку поділу спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , визнати за ОСОБА_1 право власності на:

1) 1/2 частки земельної ділянки з кадастровим номером :11:058:0224, площею 0,1593 га, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ;

2) 1/2 частки земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:2346, площею 0,2035 га, яка знаходиться за адресою с. Лище Луцького району Волинської області;

3) 1/2 частки земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:2347, площею 0,2035 га, яка знаходиться за адресою с. Лище Луцького району Волинської області;

4) 1/2 частки земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:1187, площею 0,0924, яка знаходиться за адресою с. Тарасове Луцького району Волинської області;

5) 3/8 частки житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 .

В задоволенні решти вимог первісного позову слід відмовити, за безпідставністю.

У задоволенні вимог зустрічного позову слід відмовити, з мотивів, які наводилися судом вище.

У зв`язку з частковим задоволенням позову, враховуючи його ціну та перелік майна, стосовно якого суд ухвалив рішення про поділ, судовий збір з відповідача на користь позивача слід присудити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.141, 265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

В порядку поділу спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , визнати за ОСОБА_1 право власності на:

1) 1/2 частки земельної ділянки з кадастровим номером :11:058:0224, площею 0,1593 га, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ;

2) 1/2 частки земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:2346, площею 0,2035 га, яка знаходиться за адресою с. Лище Луцького району Волинської області;

3) 1/2 частки земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:2347, площею 0,2035 га, яка знаходиться за адресою с. Лище Луцького району Волинської області;

4) 1/2 частки земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:1187, площею 0,0924, яка знаходиться за адресою с. Тарасове Луцького району Волинської області;

5) 3/8 частки житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 .

В задоволенні решти вимог первісного позову відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 12 405,00 грн. (дванадцять тисяч чотириста п`ять гривень).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивачем у справі є ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідачем у справі є ОСОБА_3 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення буде складений та підписаний 04 липня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк