НОВОУШИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 680/669/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року селище Нова Ушиця

Новоушицький районний суд Хмельницької області в складі судді Олійник А.О.,

з участю секретаря судового засідання Стандрійчук М.П.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Солов`я О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

установив:

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи

У жовтні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»(далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 19 липня 2021 року між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») в електронній формі був укладений кредитний договір № 522508028, відповідно до умов якого ОСОБА_1 надано кредитний ліміт у розмірі 10 000 гривень, а остання зобов`язалася сплатити відсотки на користування ним.

28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (далі- ТОВ «Таліон Плюс») укладено договір факторингу № 28/11180-1, а згодом додаткового угоду №26 до вказаного договору факторингу, відповідно до умов яких ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступив ТОВ «Таліон Плюс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» прийняв належні ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги до боржників вказаних у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 522508028.

20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» передав (відступив) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників вказаних у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру прав вимоги до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором ТОВ «Таліон Плюс» в сумі 31 315 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 10 000 грн, заборгованість за відсотками - 21 315 грн.

Відповідач не виконав свого зобов`язання щодо повернення коштів та сплати відсотків ні на рахунки ТОВ «Таліон Плюс», ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ».

З урахуванням викладеного, ТОВ «ФК «ЄАПБ» просило стягнути з ОСОБА_1 вказану суму заборгованості за договором, а також судові витрати.

Представник відповідача адвокат Соловей О.В. надіслав до суду відзив, в якому позов не визнав, зазначив, що кредитодавець згідно умов договору зобов`язаний був надати перший транш у сумі 10 000 грн одразу після укладення договору, який мав бути повернутий до 24 липня 2021 року. Як вбачається зі змісту договору сторони не узгодили спосіб перерахування коштів від кредитодавця до позичальника. В той же час позивачем на підтвердження вимог позовної заяви в частині надання позичальнику кредиту на суму 10 000 гривень не надано жодного належного та допустимого доказу, а отже із врахуванням такого принципу цивільного судочинства як змагальність сторін у позові слід відмовити.

Відповідач ТОВ «ФК «ЄАПБ» правом на подання відповіді на відзив не скористався.

Представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов не визнала, заперечила як факт укладення договору, так і факт отримання коштів у кредит. Зазначила, що у липні 2021 року її телефонний номер НОМЕР_1 був заблокований, після чого невідомі особи шахрайським способом зняли кошти із її карткового рахунку, відкритому у АТ «Приватбанк» про що вона із відповідною заявою звернулась до правоохоронних органів 28 липня 2021 року. Про факт укладення спірного договору їй не було відомо, до того часу як почали дзвонити невідомі особи та вимагати повернення кредитних коштів, а далі вона отримала позовну заяву із суду. Електронна адреса, яка зазначена у кредитному договорі, їй не належить, оскільки вона її не реєструвала. Жодних перерахувань за спірним договором вона не проводила.

Представник відповідача адвокат Соловей О.В. усудовому засіданні позов підтримав з підстав викладених у відзиві. Також звертав увагу суду на те, що до ТОВ «Таліон Плюс» право грошової вимоги не перейшло, а відтак не перейшло і до позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ». Крім того вважав, що пройшов строк позовної давності до даних вимог, який слід обчислювати із 30 липня 2021 року.

Процесуальні дії у справі

11 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

01 листопада 2024 року розгляд справи відкладено у зв`язку із тим, що на час проведення судового засідання строк на подання відповіді на відзив не закінчився.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

19 липня 2021 року в електронній формі був укладений договір кредитної лінії №522508028, який позичальником підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором (MNV4U55P), який був надісланий на номер мобільного телефону НОМЕР_1 . За умовами договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язалось надати позичальникові ОСОБА_1 кредит у вигляді кредитної лінії на суму 10 000 грн на умовах строковості, платності, зворотності, одразу після укладення договору, який має бути повернутий до 24 липня 2021 року. Кредитна лінія надається строком на 5 днів з дати отримання кредиту. Позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах визначених договором (п.п. 1.1, п.1.3, 1.7 Договору) (арк. спр. 5-8).

Сторони погодили, що встановлений в п. 1.7 Договору строк дисконтного періоду та, відповідно, строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена (п. 1.8 Договору).

За користування кредитом позичальник зобов`язується сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, зокрема, виключно за період строку визначеного в п.1.7 Договору нарахування процентів здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 620.50 % річних, що становить 1,70 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним (п.1.9, 1.9.1 Договору).

Позичальник зобов`язаний не пізніше останнього дня дисконтного періоду (в термін платежу), з врахуванням всіх продовжень строку дисконтного періоду, на умовах п. 1.8. цього Договору, оплатити всі фактично нараховані на термін платежу проценти за користування кредитом протягом дисконтного періоду (п.1.10 Договору).

Основна сума кредиту має бути повернена не пізніше дати закінчення дисконтного періоду, а у разі якщо позичальник продовжує користуватися грошовими коштами після закінчення дисконтного періоду, з врахуванням всіх продовжень строку дисконтного періоду, та у разі продовження строку дії Договору на умовах п. 1.12. Договору, основна сума кредиту має бути повернена не пізніше дати визначеної за правилами п. 1.12.1. Договору (п.1.11 Договору).

Сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду блокує можливість отримання позичальником нових траншів за Договором та є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження строку дії кредитної лінії (продовження загального строку дії Договору) на наступних умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду (п. 1.12, 1.12..1 Договору).

Така ж інформація стосовно розміру кредиту, строку його повернення, відсотків за користування кредитом була доведена відповідачу у паспорті споживчого кредиту (арк. спр.9).

Відповідно до Додаткової угоди №26 від 31 грудня 2020 року до договору факторингу №28/11180-1 від 28 листопада 2018 року, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон плюс» сторони договору дійшли згоди викласти текст договору факторингу в новій редакції (арк. спр.10-12).

Відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язується відступити ТОВ «Таліон плюс» право вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Таліон плюс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за плату на умовах, визначених Договором (п.2.1 додаткової угоди).

Зі змістом п. 1.3 додаткової угоди «Право вимоги» право грошових вимог клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Наявне право вимоги переходить від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон плюс» з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує. Підписанням реєстру прав вимоги сторонами засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром прав вимоги (п. 4.1 додаткової угоди).

20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №20102022, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права грошової вимоги до боржників зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги (арк.спр.13-14).

У витягу з реєстру прав вимоги №1 до Договору факторингу №20102022 від 20 жовтня 2022 року містяться дані щодо боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №522508028 на загальну суму 31 315 гривень (арк. спр. 15).

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК).

Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики кредитор має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1056-1 ЦК визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частина 2 статті 639 ЦК України).

Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідач заперечила факт укладення договору кредитної лінії №522508028 від 19 липня 2021 року в електронній формі, оскільки вважає, що зазначеними коштами заволоділи невідомі особи шляхом блокування її номера телефону, яким вона користувалась в цей період.

Однак, в порушення вимог статті 81 ЦПК, ці обставини відповідачем не доведенні жодними доказами, вказаний договір відповідачем не оспорений, а тому вказані доводи суд відхиляє.

Водночас суд вважає обґрунтованими доводи представника відповідача про те, що обставина надання кредитних коштів відповідачу ОСОБА_1 у розмірі 10 000 грн первинним кредитором є недоведеною.

Згідно умов договору кредитодавець зобов`язався надати перший транш у сумі 10 000 грн, одразу після укладення договору. При цьому договором не передбачено спосіб надання коштів позичальнику.

Відповідач зазначену обставину заперечила.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 року, № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.Виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта.

Отже, виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Досліджений у судовому засіданні розрахунок заборгованості не дає об`єктивної можливості встановити розмір безпосередньо отриманих відповідачем кредитних коштів (тіло кредиту), такий сам по собі не є достатнім доказом її наявності у розмірі, зазначеному у розрахунку, та не підтверджує здійснення відповідачем фінансових операцій.

Такий висновок також узгоджується з постановою Верховного Суду від 30.01.2018 року у справі №161/16891/15 (провадження №61-517св18).

Отже, позивач не надав належних та допустимих доказів щодо надання та використання відповідачем кредитного ліміту у розмірі 10 000 грн за спірним договором.

Стосовно правонаступництва за борговим зобов`язанням, слід зазначити наступне.

Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з частиною 1 статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Згідно з статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 ЦК України).

Досліджені судом докази, зокрема свідоцтва про реєстрацію фінансової установи підтверджують, що ТОВ «ФК «ЄАПБ», ТОВ «Таліон плюс» за своїми правовими статусами відносяться до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, які відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України.

Позивач обґрунтовуючи позов вказав, що між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу від 28 листопада 2018 року №28/1118-01, додаткову угоду №26 від 31 грудня 2020 року на підставі яких, відповідно до реєстру боржників №148 від 25 серпня 2021 року до вказаного договору факторингу №28/1118-01, ТОВ «Таліон Плюс» набув право боргової вимоги до відповідача ОСОБА_1 . У подальшому на підставі договору факторингу від 20 жовтня 2022 року ТОВ «Таліон Плюс» відступив позивачу ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги за кредитним договором №522508028.

В матеріалах справи відсутній примірник договору факторингу від 28 листопада 2018 року №28/1118-01.

Зі змісту пункту 4.1 додаткової угоди №26 від 31 грудня 2020 року, вбачається, що наявне право вимоги переходить від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон плюс» з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує. Підписанням реєстру прав вимоги сторонами засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром прав вимоги.

Таким чином, належним доказом на підтверження переходу права вимоги за договором кредитної лінії №522508028 від 19 липня 2021 року від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» є підписаний сторонами реєстр прав вимоги.

У позовній заяві зазначено, що перехід права вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон плюс» стосовно кредитної заборгованості відповідача підтверджується реєстром боржників №148 від 25 серпня 2021 року до договору факторингу від 28 листопада 2018 року №28/1118-01.

При цьому позивачем вказаний реєстр боржників №148 від 25 серпня 2021 року до позовної заяви не доданий, а отже факт переходу права вимоги за договором кредитної лінії №522508028 від 19 липня 2021 року від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до наступного (нового) кредитора ТОВ «Таліон Плюс» не доведений, що у свою чергу, не доводить перехід наступного права вимоги від ТОВ «Таліон Плюс» до позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Сторони у процесі користуються своїми правами на власний розсуд, обирають спосіб захисту порушених прав, надають суду докази на підтвердження своєї правової позиції та спростування заперечень іншої сторони, при цьому тягар доказування повністю покладається на сторони.

Згідно із положеннями статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, що є його процесуальним обов`язком, на підтвердження права грошової вимоги позивача до відповідача, щодо факту надання кредитних коштів відповідачу за договором, а відтак відсутні правові підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитним договором.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог.

А отже, відмова в задоволенні позову у зв`язку з відсутністю порушеного права, недоведеністю позовних вимог чи необгрунтованістю позову не потребує зазначення у рішенні суду висновку щодо вирішення питання спливу позовної давності як додаткової підстави для відмови в задоволенні позову.

Розподіл судових витрат

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки у позові відмовлено, суд покладає судові витрати, понесенні позивачем у виді сплаченого судового збору у сумі 3 028 грн на останнього.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

У позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Судовий збір, сплачений позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у розмірі 3 028 грн, покласти на останнього.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 20 листопада 2024 року.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, код ЄДРПОУ - 35625014.

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,РНОКПП - НОМЕР_2 .

Суддя А. О. Олійник