Справа № 134/1812/24
У Х В А Л А

11 жовтня 2024 року селище Крижопіль

Суддя Крижопільського районного суду Вінницької області Кантониста О.О., ознайомившись з матеріалами заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: Управління соціального захисту населення та охорони здоров`я Крижопільської селищної ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

встановила:

09 жовтня 2024 року до Крижопільського районного суду Вінницької області надійшла заява ОСОБА_1 , у якій вона просить встановити факт її проживання з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , та перебування її на утриманні батька до моменту його загибелі, заінтересовані особи: Управління соціального захисту населення та охорони здоров`я Крижопільської селищної ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

В силу ч. 1 ст. 187 ЦПК України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу.

Заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Заявниця вказує, що встановлення факту спільного проживання з батьком ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 під час виконання бойового завдання, та встановлення факту її перебування на утриманні батька необхідне їй для призначення та виплати одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до частини третьої статті 42 ЦПК України, у справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи.

До заінтересованих осіб належать особи, які беруть участь у справі та мають у ній юридичну заінтересованість. Коло заінтересованих осіб визначається взаємовідносинами із заявником у зв`язку з обставинами, які підлягають визнанню і які можуть вплинути на їх права та обов`язки. Участь у справі цих осіб обумовлюється тим, що із визнанням обставин заявник може реалізувати свої права у правовідносинах, у яких беруть участь і заінтересовані особи. Для цих осіб характерним є те, що їхні суб`єктивні права та обов`язки мають юридичний зв`язок із суб`єктивними правами і обов`язками заявників.

Права заінтересованих осіб знаходяться у юридичному зв`язку із суб`єктивними правами заявників і зумовлюються визнанням обставин. Інтереси заінтересованих осіб можуть суперечити інтересам заявника (постанова Верховного Суду у справі № 638/4/19 від 07.04.2020 року, провадження № 61-18132св19).

Заінтересовані особи беруть участь у справах окремого провадження з метою захисту своїх інтересів або інтересів держави.

За частинами 2, 4 статті 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі № 1-8/99 про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї», членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші).

Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Частиною 1 ст. 16-1, ч. 1 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого).

Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Слід зазначити, що саме Міністерство оборони України є спеціально уповноваженим суб`єктом на призначення грошової допомоги відповідно до вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, яку має на меті отримати заявниця ОСОБА_1 у разі встановлення факту перебування на утриманні батька ОСОБА_2 , який був військовослужбовцем.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання та перебування на утриманні військовослужбовця, який загинув під час проходження служби, заявницею не залучено до участі в справі Міністерство оборони України, військову частину, в якій проходив військову службу померлий ОСОБА_2 . У заяві також не зазначено, чи були у загиблого ОСОБА_2 інші члени сім`ї, зокрема діти, батьки, інші утриманці, яких необхідно залучити до участі в розгляді даної справи в якості третіх осіб.

Також заявниця не вказала, чи зверталася вона до військової частини, у якій проходив військову службу її батько, або до Міністерства оборони України з приводу отримання нею грошової виплати у разі смерті батька-військовослужбовця та чи було нею отримано відмову у виплаті грошової компенсації.

Окрім того, всупереч вимогам ст. 318 ЦПК України у заяві не зазначено доказів, що підтверджують факт перебування заявниці ОСОБА_1 на утриманні батька ОСОБА_2 , з яким вона просить встановити факт спільного проживання.

Доказами, які підтверджують факт перебування заявника на утриманні особи, яка померла є:

- документи, акти, листи ділового і особистого характеру, які містять відомості про перебування заявника на утриманні, довідки із пенсійного фонду, або інших джерел із яких вбачається суттєва різниця в отриманих пенсіях і т.п.;

- докази, які встановлюють, що надані заявнику матеріальні засоби є основним ї постійним джерелом його існування (корінці поштових переказів, листи та інші документи, які свідчать про одержання заявником грошей або іншої допомоги від годувальника);

- довідка житлово-експлуатаційної організації або сільської ради про те, що заявник звертався до них за одержанням документа про перебування на утриманні померлого, але йому у цьому відмовлено (через відсутність відомостей про утримання або на тій підставі, що заявник не був на утриманні).

Згідно ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, заяву слід залишити без руху, надавши заявниці строк для усунення вказаних вище недоліків.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя -

постановила:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: Управління соціального захисту населення та охорони здоров`я Крижопільської селищної ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без руху, про що повідомити заявницю та надати їй строк в десять днів з дня отримання копії ухвали про залишення заяви без руху для усунення недоліків заяви, про які зазначено у мотивувальній частині ухвали.

У разі невиконання до вказаного терміну вищезазначених вимог закону, заява буде вважатись неподаною та повернута особі, яка її подала.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя