Справа № 579/2178/24
У Х В А Л А

14 жовтня 2024 року Кролевецький районний суд Сумської області

у складі: судді - Кибець І.А.,

за участі секретаря судового засідання - Сірої С.І.,

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Київпастранс» про стягнення середнього заробітку, -

В С Т А Н О В И В:

В підготовчому засіданні представник відповідача Комунального підприємства «Київпастранс» Розум О.В. заявив клопотання про залишення позову без руху, оскільки позивач не сплатив судовий збір.

Позивач заперечував проти заявленого клопотання, оскільки вважає, що він звільнений від судового збору.

Згідно Постанови Великої Палати ВС від 8 лютого 2022 року у справі № 755/12623/19 (провадження № 14-47цс21) середній заробіток за ч. 2 ст. 235 КЗпП України за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло в працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин, оскільки особа поновлюється на роботі з дня звільнення, тобто вважається такою, що весь цей час перебувала в трудових відносинах.

Спір про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що виник у зв`язку з незаконним звільненням працівника, який був позбавлений можливості виконувати роботу не з власної вини, є трудовим спором, пов`язаним з недотриманням роботодавцем законодавства про працю та про оплату праці. За пред`явлення вимоги про стягнення середнього заробітку, передбаченого ч. 2 ст. 235 КЗпП України, позивачі звільняються від сплати судового збору в усіх судових інстанціях. Працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення середнього заробітку без обмеження будь-яким строком (ч. 2 ст. 233 КЗпП України) і не позбавлений права після ухвалення судового рішення про поновлення його на роботі згодом звернутися до суду з позовом про стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу (ч. 2 ст. 235 КЗпП України).

Середній заробіток за ст. 117 КЗпП України за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується в розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на які працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій) та є своєрідною санкцією для роботодавця за винні дії щодо порушення трудових прав найманого працівника. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

ВП ВС відступила від висновків об`єднаної палати КЦС ВС, викладених у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 369/10046/18 (провадження № 61-9664сво19).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути з Комунального підприємства «Київпастанс» середній заробіток згідно ч.1 ст.119 КЗпП, а саме на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку.

На час розгляду справи трудові обов`язки між позивачем та відповідачем не припинені, тому суд приходить до висновку, що середній заробіток, який просить стягнути позивач прирівнюється до заробітної плати, і на підставі п.1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільняється від сплати судового збору.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання.

Керуючись ст.ст.197, 260 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання представник відповідача Комунального підприємства «Київпастранс» Розум О.В. про залишення позову без руху, оскільки позивач не сплатив судовий збір відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяІ. А. Кибець