Справа № 211/6707/24
Провадження № 2/211/2884/24
19 листопада 2024 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Ніколенко Д.М.,
за участю секретаря судового засідання Данилової О.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,
позивач Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ» (далі - ТзОВ «СГ «ОБЕРІГ») звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 та просить суд стягнути з відповідача в порядку регресу на свою користь грошові кошти в сумі 41 390,00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 29.04.2021 у місті Кривому Розі на вулиці Котляревського сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю транспортного засобу марки «Geely» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу марки «Chevrolet» без р/н (номер кузова/VIN: НОМЕР_2 ). Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальних збитків. У судовому порядку відповідача було визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 та ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, таким чином було встановлено факт того, що остання, будучи причетною до настання ДТП, самовільно залишила місце пригоди. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Geely» н.з. НОМЕР_1 станом на дату настання ДТП була забезпечена в ТзДВ «СГ «ОБЕРІГ» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-201742104. Відповідно до Звіту про оцінку колісного транспортного засобу матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Chevrolet» (номер кузова/VIN: НОМЕР_2 ) складає 51 010,11 грн. Згідно заяви на виплату страхового відшкодування між потерпілою особою та ТзДВ «СГ «ОБЕРІГ» було узгоджено розмір страхового відшкодування в сумі 41 390,00 грн. (за вирахуванням франшизи в розмірі 2 500,00 грн.). Також вищевказаною заявою погоджено наступне: - здійснення Страховиком виплати страхового відшкодування згідно цієї Заяви в зазначеному в ній розмірі є повним виконанням Страховиком своїх зобов`язань перед Заявником щодо означеного страхового випадку та підтверджує, що страховий випадок вважається повністю врегульованим та Заявник не матиме жодних претензій до Страховика стосовно означеного страхового випадку; - розмір (сума) страхового відшкодування Страховиком та Заявником взаємно погоджено; - Страховик і Заявник досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи. На підставі заяви на виплату страхового відшкодування, а також, враховуючи інші матеріали страхової справи, ТзДВ «СГ «ОБЕРІГ» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 41 390,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 10.02.2022. Враховуючи винність відповідача у настанні ДТП, порушення нею обов`язків, встановлених Законом №1961-IV, а також здійснення виплати страхового відшкодування, ТзДВ «СГ «ОБЕРІГ» отримало право звернутися до відповідача за компенсацією виплаченого страхового відшкодування в розмірі 41 390,00 грн. Тому позивач просить задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою суду від 24.10.2024 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою суду від 19.11.2024 розгляд справи ухвалено проводити в заочному порядку.
У судове засідання сторони у справі не з`явилися.
Представник позивача адвокат Стецюра О.В. звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовну заяву підтримала в повному обсязі та просив її задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином в порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України, не повідомила причини неявки, відзиву не подала.
Враховуючи вимоги частин першої та третьої статті 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Як встановлено судом, згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 05.05.2021 серії ААБ №130715, 29.04.2021 о 22:43 год. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки GEELY MR7151А, реєстраційний номер НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 , не врахувала дорожню обстановку під час руху заднім ходом, не переконалась, що це буде безпечним, не створить небезпеки іншим учасникам руху та скоїла наїзд на припаркований автомобіль Chevrolet Sparken, без р/н під керуванням водія ОСОБА_2 , чим порушила п. 2.3 б, п. 10.9 Правил дорожнього руху України. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальним збитками.
Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 05.05.2021 серії ААБ №130716, 29.04.2021 о 22:43 год. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки GEELY MR7151А, реєстраційний номер НОМЕР_1 у м. Кривому Розі по вул. Котляревського, біля будинку №5, залишила місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої вона була причетна, чим порушила вимоги п. 2.10 Правил дорожнього руху України.
Вказані обставини встановлені постановою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.05.2021, справа №211/2841/21, якою відповідача ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, 124 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Відповідно до ст. 82 ЦПК України постанова по справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню.
Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Geely» н.з. НОМЕР_1 станом на дату настання ДТП була забезпечена в ТзДВ «СГ «ОБЕРІГ» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-201742104.
Відповідно до Звіту про оцінку колісного транспортного засобу матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Chevrolet» (номер кузова/VIN: НОМЕР_2 ) була визначена в розмірі 51 010,11 грн.
Згідно заяви на виплату страхового відшкодування між потерпілою особою, ОСОБА_2 , та ТзДВ «СГ «ОБЕРІГ» було узгоджено розмір страхового відшкодування в сумі 41 390,00 грн. (за вирахуванням франшизи в розмірі 2 500,00 грн.).
Вирішуючи спір, суд виходить з таких норм законодавства, застосовуючи їх до правовідносин, що виникли.
Відповідно до преамбули Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV, вказаний нормативно-правовий акт регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Так, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу).
Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.
Аналогічні положення містяться в частині першій статті 990 ЦК України.
Згідно зі статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.
Таким законом, зокрема, є норми статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Таким чином, регрес - це право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим виникло нове правовідношення, пов`язане саме з регресною вимогою.
За статтею 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Підпунктом 38.1.1 в) пункту 38.1 статті 38 Закону України №1961-IV визначено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).
Враховуючи викладене, правовідносини, які виникли між сторонами у цій справі, є регресними.
На підставі ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
З огляду на викладене, беручи до уваги, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок дій відповідача, після чого остання залишила місце дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджено постановою суду, враховуючи, що Страховик відшкодував потерпілій стороні матеріальну шкоду, яка завдана страхувальником, яка у добровільному порядку не відшкодувала їх Страховику, позивач у порядку регресу отримав право стягнути з відповідача суму виплаченого потерпілій особі страхового відшкодування. Суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Представник позивача заявила вимогу щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Щодо вимоги про стягнення правової (правничої) допомоги.
Згідно зі ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження розміру судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано відповідні докази та представником позивача заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 7 300,00 грн. Суд, виходячи з принципів розумності та справедливості, вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати на правничу допомогу в заявленому розмірі. При прийнятті такого рішення судом враховані вимоги частин 4, 5 ст.137 ЦПК України, складність справи, відсутність фактичних судових засідань за участю осіб, обсяг наданих адвокатських послуг та витрачений адвокатом час, виходячи з критерію розумності та спів розмірності. Суд вважає таку суму співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи та з метою уникнення можливості неправомірного збагачення позивача за рахунок відповідача.
Щодо вимоги про стягнення судового збору.
На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Представником позивача заявлено вимогу про відшкодування судового збору в сумі 2 422,40 грн. Оскільки позов підлягає задоволенню, суд з врахуванням положень статті 141 ЦПК України вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача заявлену суму судового збору.
Керуючись статтями ст. ст. 12, 13, 81, 82, 89, 133, 137, 141, 247, 263-265, 280-284, 288, 354, 355 ЦПК України, суд -
позов Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ» - задовольнити.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складене 19 листопада 2024 р.
Суддя Д.М.Ніколенко