Красилівський районний суд Хмельницької області
Справа № 677/1854/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

27.06.2024 м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області

у складі: головуючого судді Вознюка Р.В.,

за участі секретаря судового засідання Федченко Л.В.,

справа № 677/1854/23,

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

предмет позову стягнення боргу,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу в порядку загального позовного провадження.

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

08.12.2023 позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 02.08.2021 між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики №К020821-1, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав від позивача в позику 107730 гривень, які зобов`язався повернути до 02.02.2022 року.

03.02.2023 між сторонами укладено додаткову угоду до позики №К020821-1 від 02.08.2021, згідно якої сторони погодили збільшення суми позики до 127799 грн 70 коп. та погоджено новий строк її повернення до 24.04.2023 року.

Згідно п.5 Додаткової угоди, позичальник зобов`язався повернути суму позики, визначену у п.1 Додаткової угоди :

- 6024,90 грн до 24.02.2023 року;

- 6024,90 грн до 24.03.2023 року;

- 115749,90 грн до 24.02.2023 року;

Станом на 28.11.2023 року позичальник свої зобов`язання за договором не виконав, а тому має заборгованість в сумі 63867 грн 61 коп.

У зв`язку з викладеним позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики №К020821-1 від 02.08.2021 в розмірі 63867 грн 61 коп. та понесені ним судові витрати: 20000 грн витрати на правову допомогу та сплачений судовий збір у розмірі 1073, 60 грн.

Відзив на позов відповідач суду не подав.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, будь-яких заяв копотань до суду не подав.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій позов підтримав та просить справу розглядати за його відсутності, не заперечував щодо заочного розгляду справи.

Відповідач, який повідомлений про дату, час і місце судового засідання належним чином, в судове засідання повторно не з`явився, відзив на позов не подав та про причини неявки суд не повідомив.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

14.12.2023 відкрито провадження у справі.

27.06.2024 суд ухвалив проводити заочний розгляд за наявними матеріалами справи.

Розгляд заяв здійснювався за відсутності учасників справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

02.08.2021 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики №К020821-1, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 в позику 107730 гривень, які зобов`язувався повернути не пізніше ніж через 6 місяців з моменту укладення цього Договору тобто до 02.02.2022 року.

Виконання позичальником зобов`язання забезпечується заставою автомобіля марки FORD, моделі FOCUS, шасі НОМЕР_1 , 2008 року випуску, тип загальний легковий загальний універсал В, колір чорний, державний номер НОМЕР_2 , що належить позичальнику на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

03.02.2023 між сторонами укладено додаткову угоду до позики №К020821-1 від 02.08.2021, згідно умов якої сторони погодили збільшення суми позики до 127799 грн 70 коп, яку позичальник зобов`язався повернути не пізніше ніж через 3 місяців з моменту укладення цього Договору тобто до 24.04.2023 року.

Пунктом 2 додаткової угоди внесено зміни до п.5. договору позики №К020821-1 від 02.08.2021, погоджено новий графік повернення позичальником кредитних коштів:

- 6024,90 грн до 24.02.2023 року;

- 6024,90 грн до 24.03.2023 року;

- 115749,90 грн до 24.02.2023 року.

14.04.2023 відповідачем погашено частину заборгованості на суму 11687 грн.

29.08.2023 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Євтушок І.О. на підставі договору застави ТЗ посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Євтушок І.0. 02.08.2021 року за реєстровим №1828, для звернення стягнення на предмет застави: автомобіль FORD, моделі FOCUS, шасі НОМЕР_1 , 2008 року випуску, тип загальний легковий загальний універсал В, колір чорний, державний номер НОМЕР_2 , на суму 164 861 грн 61 копійка.

В результаті реалізації вказаного автомобіля за лотом позивачем було отримано суму в розмірі 100 994 грн, в рахунок часткового погашення боргу.

Разом з тим, вищевказаних сум не достатньо для повного виконання відповідачем зобов`язань за договором позики №К020821-1.

Вказані обставини стверджуються відомостями з позовної заяви, договором позики №К020821-1 від 02.08.2021 року, додаткової угоди від 03.02.2023 до позики №К020821-1 від 02.08.2021, розпискою ОСОБА_2 03.02.2023 року.

В силу ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

В силу ч. 2 ст. 625 цього ж Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст. 525, 526, 530 цього Кодексу, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до норм ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

V. Оцінка суду

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Матеріально-правовий зміст обов`язку подавати докази полягає в тому, що у випадку його невиконання суб`єктом доказування і неможливості отримання доказів суд має право визнати факт, на який посилалася заінтересована сторона, неіснуючим, чи навпаки, як це має місце при використанні презумпції, існуючим, якщо інше не доказано другою стороною.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

З наданих відповідачем доказів об`єктивно підтверджується отримання відповідачем позики на суму 127799,70 грн.

При цьому, як зазначає позивач, відповідачем сплачено в рахунок повернення позики 11687 грн, а також в рахунок погашення заборгованості звернено стягнення на предмет застави автомобіль FORD, моделі FOCUS в сумі 100994 грн.

Таким чином, загальна сума повернення позики становить 112681 грн (11687 грн + 100994 грн).

Враховуючи викладене, заборгованість ОСОБА_2 за договором позики становить 15118,70 грн. (127799,70 грн - 112681 грн).

Доказів на підтвердження заявленої позивачем заборгованості в сумі 63867,61 грн суду не надано.

Відтак, позов ОСОБА_1 слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на його користь 15118,70 грн. заборгованості за договором позики №К020821-1 від 02.08.2021 року.

VI. Розподіл судових витрат між сторонами

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позов ОСОБА_3 задоволено на 23,67 % (15118,70 грн х 100: 63867,61 грн), а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 254 грн 12 коп. (1073 грн. 60 коп. х 23,67 % : 100).

Позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача 20 000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивача, на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу долучив до матеріалів справи: копію ордеру про надання правової допомоги від 28.11.2023 року, згідно п. 5.2. якого сторонни погодили фіксований гонорар адвоката у сумі 20000 грн., копію акту про надану правову допомогу по договору від 28.11.2023 (а.с. 26).

П.п. 1-3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 року у справі №922/445/19, від 22.01.2021 року у справі №925/1137/19, Верховним Судом у постановах від 03.02.2021 року у справі №554/2586/16-ц, від 17.02.2021 року у справі №753/1203/18.

Таким чином, зважаючи на те, що адвокат Євтодьєв А.О. та позивач ОСОБА_4 погодили фіксований розмір гонорару в розмірі 20000 грн за надані послуги з правничої допомоги у цій справі, однак позов задоволено частково, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме судовий збір в сумі 4734 грн (20000 грн. 60 коп. х 23,67 % : 100).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76-81, 137, 141, 264-265, 280-282 ЦПК України, ст. 11, 525, 526, 530, 546, 553, 554, 559, 625, 626, 631, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики №К020821-1 від 02.08.2021 року в розмірі 15118 гривень 70 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 254,12 грн. та 4734 грн. витрат на правничу допомогу.

В задоволенні решти вимог позову відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Красилівського районного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги позивачем заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Суддя Р. В. Вознюк