Єдиний унікальний номер судової справи: 468/160/24
Провадження №22-ц/812/963/24 Суддя-доповідач апеляційного суду: Самчишина Н.В.
Постанова

Іменем України

01 липня 2024 року м. Миколаїв справа № 468/160/24

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання - Богуславською О.М.,

за участю: представника позивача Солонинки С.П. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , яка подана його представником - адвокатом Солонинкою Світланою Петрівною, на рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 24 квітня 2024 року, ухвалене в складі головуючого судді Янчука С.В. в приміщенні цього ж суду в м. Баштанка, повний текст рішення складено того ж дня, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,

установив:

27 січня 2024 року ОСОБА_2 , діючи через свого представника - адвоката Солонинку С.П., подав до суду вищезазначений позов, який обґрунтовував наступним.

Позивач вказував, що з 08 лютого 1997 року по 21 жовтня 2021 року перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, від якого у них є дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

21 вересня 2021 року за рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області шлюб між сторонами розірваний.

На підставі судового наказу Баштанського районного суду Миколаївської області від 13 квітня 2021 року з нього на користь відповідача на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 25 березня 2021 року до досягнення дитиною повноліття.

Позивач зазначав, що 06 грудня 2022 року він зареєстрував шлюб із ОСОБА_5 , яка має двох неповнолітніх дітей від першого шлюбу: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Батько цих дітей ОСОБА_7 помер у грудні 2020 року.

Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 15 лютого 2024 року позивача - ОСОБА_2 визнано усиновлювачем неповнолітніх дітей - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Зазначав, що після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів на утримання доньки від першого шлюбу його сімейний стан змінився: позивач зареєстрував новий шлюб та у новому шлюбі на утриманні останнього знаходяться, крім дружини, ще двоє неповнолітніх дітей. Зі зміною сімейного стану у позивача змінився внаслідок цього і майновий стан, так як в нього збільшились витрати, які здійснюються не лише на себе, але і на утримання нової сім`ї.

Окрім того вказував, що з 15 вересня 2022 року знаходиться на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 . У зв`язку з чим постійно несе значні витрати на захист та забезпечення власного життя і здоров`я, а також на підтримку функціональних потреб під час проходження військової служби.

Посилаючись на зазначене, ОСОБА_2 просив змінити розмір аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/6 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення донькою повноліття.

У відзиві на позов ОСОБА_3 просила відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 01 лютого 2024 року відкрито провадження у справі, її розгляд призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 24 квітня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив із того, що та обставина, що позивач одружився вдруге та став усиновлювачем ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та почав їх утримувати, сама по собі не свідчить про погіршення матеріального стану позивача та не є підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки позивачем не доведено, що загальний сукупний розмір аліментів, які з нього стягуються, перевищує встановлений статтею 70 Закону України «Про виконавче провадження».

Посилаючись на погіршення свого матеріального стану, позивач не надав суду жодного доказу на підтвердження того, який матеріальний стан (чи був він працевлаштований, який заробіток мав, чи були у нього інші доходи тощо) був у нього на час винесення судового наказу Баштанським районним судом Миколаївської області від 13 квітня 2021 року, та яким він є на теперішній час.

Саме ж по собі існування у позивача дітей від іншого шлюбу, перебування нової дружини та їх спільних дітей на утриманні позивача не є достатньою правовою підставою саме для зменшення вже визначеного судовим рішенням розміру аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 у порядку статті 192 СК України без надання відповідних доказів зміни матеріального стану, погіршення чи поліпшення здоров`я позивача по зрівнянні з тим, які були до видачі судового рішення.

Щодо посилання позивача на погіршення його матеріального стану, у зв`язку з тим, що останній постійно несе значні витрати на захист та забезпечення власного життя і здоров`я, а також на підтримку функціональних потреб під час проходження військової служби, суд зазначив, що позивачем до позовної заяви не долучено жодних доказів того, що він як військовослужбовець використовує власні кошти на матеріально-технічне забезпечення для проходження служби, зокрема, для придбання військового майна та суми таких витрат.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи свою скаргу, позивач зазначав, що ним доведено наявність обставин, які відповідно до сімейного законодавства є підставою для зменшення розміру аліментів у вказаному ним розмірі, а тому суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про недоведеність позову.

Зазначав, що оцінюючи докази, суд першої інстанції зосередився саме на зміні матеріального стану позивача, хоча така зміна відбулась в першу чергу, як наслідок зміни сімейного стану. Вважав, що для зменшення присудженого розміру аліментів достатньо однієї з підстав, вказаних у законодавстві (АБО зміни сімейного стану, АБО зміни майнового, АБО проблеми зі здоров`ям), а не наявності обов`язкового причинно-наслідкового зв`язку між ними.

Крім того, вказував, що новою обставиною, що підлягають встановленню, та докази щодо якої підлягають дослідженню судом апеляційної інстанції є взяття до сім`ї позивача на виховання і спільне проживання повної сироти ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Дана обставина підтверджується Розпорядженням Баштанської районної військової адміністрації Миколаївської області від 23 квітня 2024 року №59-р та Договором про функціонування прийомної сім`ї та влаштування дитини на виховання і спільне проживання від 26 квітня 2024 року. Зазначені докази не були подані до суду першої інстанції, у зв`язку з їх прийняттям та отриманням одразу після винесення судом першої інстанції рішення у справі.

Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористалася.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом установлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судовим наказом Баштанського районного суду Миколаївської області від 13 квітня 2021 року з позивача на користь відповідача на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 25 березня 2021 року до досягнення дитиною повноліття.

Судовий наказ скеровано до виконання.

Згідно постанови старшого державного виконавця Баштанського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Бомбик В.А. від 12 травня 2021 року звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_2 , який отримує дохід у ТОВ «Південь Агро Інвест».

06 грудня 2022 року позивач зареєстрував шлюб із ОСОБА_5 .

Рішенням Новобузького районного суду від 15 лютого 2024 року позивача - ОСОБА_2 визнано усиновлювачем неповнолітніх дітей - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно довідки Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України №416 від 26 січня 2023 року солдат ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 15 листопада 2022 року по теперішній час.

З доданих до апеляційної скарги розпорядження Баштанської районної військової адміністрації Миколаївської області від 23 квітня 2024 року №59-р та Договору про функціонування прийомної сім`ї та влаштування дитини на виховання і спільне проживання від 26 квітня 2024 року вбачається що створена прийомна сім`я ОСОБА_5 , в яку влаштовано на спільне проживання, навчання та виховання малолітній ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Колегія суддів вважає за необхідне прийняти цей доказ та визнати поважними причини ненадання доказу в суд першої інстанції через їх прийняття та отримання одразу після винесення судом рішення у справі.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до приписів статті 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 19 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду: малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; щодо спадкування; щодо приватизації державного житлового фонду; щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

За змістом указаних процесуальних норм до справ, які підлягають обов`язковому розгляду за правилами загального позовного провадження віднесено, зокрема, справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Отже, справи у спорах про зменшення розміру аліментів мають розглядатися судом за правилами загального позовного провадження.

Суд першої інстанції не звернув уваги на вказані правові норми та розглянув справу за позовом ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Вказане порушення норм процесуального права є безумовною підставою для скасування судового рішення (пункт 7 частини третьої статті 376 ЦПК України).

Враховуючи викладене, оскаржуване рішення, підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення.

Вирішуючи спір, апеляційний суд виходить із такого.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Аналіз статті 192 СК України дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану, як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, незалежно від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що змінився його сімейний стан: позивач зареєстрував новий шлюб, та у новому шлюбі на утриманні останнього знаходяться, крім дружини, ще двоє неповнолітніх дітей, усиновлювачем яких він визнаний за рішенням суду. Зі зміною сімейного стану у позивача змінився внаслідок цього і майновий стан, так як в нього збільшились витрати, які здійснюються не лише на себе, але і на утримання нової сім`ї.

Окрім цього вказував, що з 15 вересня 2022 року знаходиться на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 . У зв`язку з чим постійно несе значні витрати на захист та забезпечення власного життя і здоров`я, а також на підтримку функціональних потреб під час проходження військової служби.

Відповідно до статей 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідивши наявні у справі докази, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що після видання судового наказу 13 квітня 2021 року Баштанським районним судом Миколаївської області про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , сімейний стан позивача змінився. Він одружився, за рішенням суду визнаний усиновлювачем двох неповнолітніх дітей, до сім`ї позивача на виховання і спільне проживання повної сироти взятий ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 . На підставі положень статті 192 СК України це є підставою для зміни розміру аліментів. Вищевказані обставини відповідно до норм статті 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Так, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22), від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 (провадження №61-7814св22), від 10 жовтня 2023 року у справі № 682/2454/22-ц (провадження № 61-10748 св 23).

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, з огляду на встановлені обставини, наявні підстави для зменшення розміру аліментів, стягуваних з позивача на утримання доньки, до 1/6 частки його заробітку (доходу) щомісячно.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись статтями 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана його представником - адвокатом Солонинкою Світланою Петрівною, задовольнити.

Рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 24 квітня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, які стягуються за судовим наказом Баштанського районного суду Миколаївської області від 13 квітня 2021 року у справі №468/398/21-ц, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини до 1/6 частини його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 липня 2024 року та до повноліття дитини.

Відкликати з виконання судовий наказ №468/398/21-ц, виданий 13 квітня 2021 року Баштанським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Н. В. Самчишина

Судді: В. В. Коломієць

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 01 липня 2024 року.