справа № 208/2528/24
№ провадження 2/208/846/24
РІШЕННЯ

Іменем України

09 вересня 2024 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: Головуючого судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання Грищенко О.Л.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що відповідач уклав із АТ «ОТП БАНК» Кредитний договір № .

28 червня 2023 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №28/06/23, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № , укладеним між АТ «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Згідно п.1.1. Договору факторингу АТ «ОТП БАНК» передає, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає право грошової вимоги, що належить АТ «ОТП БАНК» і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між АТ «ОТП БАНК» і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості.

Пунктом 1.3 Договору факторингу передбачено, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» одержує право вимагати від боржників належного зобов`язання за кредитними договорами.

Відповідно до Реєстру боржників №1 до Договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №, в сумі 24192,51 грн., з яких: 15124,90 грн. загальна сума боргу по тілу; 9067,61 грн. загальна сума боргу по відсотках.

06 травня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження по справі.

21 червня 2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача - адвоката Пипи А.О., в якому вона просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. На обґрунтування вказує про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження отриманні відповідачем кредитних коштів, у позові не зазначено, яка сума кредиту надавалась відповідачу і коли. Також не надано обґрунтованого розрахунку сум заборгованості, що просить стягнути позивач. Доказів видачі ОСОБА_2 через касу банку вказаної суми не надано. Позивачем не підтверджено, що на підставі Договору факторингу №28/06/23 від 28.06.2023 року, позивач набув права вимоги щодо заборгованості за кредитним договором № від 26.02.2021 року.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи без участі.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

26 лютого 2021 року між Акціонерним товариством «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №. Відповідно до п.1.1. договору вбачається, що розмір кредиту 19813 грн. 00 коп. на споживчі цілі, дата остаточного повернення кредиту 26.02.2024 рік. Відповідно до п. 1.2. договору фіксована процентна ставка 40,00% річних. Кредитний договір підписано власноручно підписом позичальника.

Відповідно до паспорту споживчого кредиту зазначено: сума 19813,00 грн., строк кредитування 36 місяців, процентна ставка 40,00% річних.

Відповідно до заявки про видачу готівки № 44247967 від 26 лютого 2021 року на рахунок № НОМЕР_1 перераховано суму у розмірі 19813,00 грн., зміст операції виплата коштів за кредитним договором № від 26.02.2021. На даній заявці наявний підпис отримувача.

28 червня 2023 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №28/06/23 , відповідно до якого первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає право грошової вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом та боржниками, в розмірі портфеля заборгованості.

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників № 1 до Договору факторингу № 28/06/23 від 28 червня 2023 року, до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги за кредитним договором № у розмірі 15 124, 51 грн.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 204ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до частин 1, 2статті 207 ЦК Україниправочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

При цьому, абз.2 частини другої статті 639 ЦК України встановлено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У силу частини першої статті 638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449 св 19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203 св 20), від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 (провадження № 61-16243 св 20).

З матеріалів справи вбачається, що 26 лютого 2021 року між АТ «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № , договір підписано власноруч ОСОБА_1 та представником АТ «ОТП БАНК»,

У кредитному договорі погоджені істотні умови договору: розмір 19813,00 грн., дата остаточного повернення 26.02.2024 рік, фіксована процентна ставка 40,00% річних.

Належними і допустимими доказами по справі підтверджується факт укладення між сторонами спірного правочину, погодження ними всіх його істотних умов, а також виконання кредитором своїх зобов`язань за кредитним договором шляхом перерахування грошових коштів на банківську картку за реквізитами, зазначеними відповідачем, а також факт невиконання ним умов щодо повернення суми позики.

Частинами 1, 3 статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості

Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України, визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання

Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняться у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України)

Відповідно до вимог ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Доводи сторони представника відповідача про те, що матеріали справи не містять доказів отримання ОСОБА_1 кредитних коштів за спірним кредитним, суд вважає необґрунтованими та безпідставними.

Відповідно до положень ч.1 ст.638 та ч.1 ст.640 ЦК України та правової позиції Верховного Суду України по справі №6-63цс12 кредитний договір є укладеним не з моменту передачі грошей, а з моменту досягнення сторонами в письмовій формі згод з усіх істотних умов такого договору.

У постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 №6-50цс16 наголошено на тому, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Отже, факт надання позичальнику грошових коштів первісними кредиторами підтверджується сукупністю наявних у справі доказів, зокрема самим кредитним договором, який є дійсними в силу статті 204 ЦК України.

Крім того, в матеріалах справи наявна заявка про видачу готівки № 44247967 від 26 лютого 2021 року на рахунок № НОМЕР_1 , відповідно до якої на даний рахунок перераховано суму у розмірі 19813,00 грн., зміст операції виплата коштів за кредитним договором № від 26.02.2021. На даній заявці наявний підпис отримувача ОСОБА_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 було порушено умови укладеного ним договору, в зв`язку з чим виникла заборгованість.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заперечуючи проти позову, відповідач та представник відповідача не спростували належними доказами наведений ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» розмір заборгованості за вищевказаними договорами.

Як вбачається зі змісту вищевказаних договорів, нарахування процентів за користування кредитами здійснювалося відповідно до умов цих договорів.

Розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, іншого розрахунку відповідачем не надано. Заперечуючи щодо нарахування суми боргу ОСОБА_1 не надав власного альтернативного розрахунку заборгованості.

Факт видачі ОСОБА_1 кредитних коштів підтверджений належними доказами, а тому доводи щодо відсутності первинної бухгалтерської документації не заслуговують на увагу. Крім того, перед укладенням кредитних договорів відповідач був ознайомлений з усіма його умовами, зокрема з умовою про безготівкове перерахування коштів, які надаються у кредит.

Укладаючи кредитні договори, сторони погодили нарахування процентів і після настання строку повернення кредиту, такі умови не були оспорені відповідачем, а отже, відповідно до ст. ст. 628, 629 ЦК України, є обов`язковими до врахування.

Таким чином, укладаючи договір, позичальник усвідомлював та підтвердив, що умови договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими. Крім того, позичальник підтвердив, що отримав від позикодавця до укладення цього Договору інформацію, зазначену у ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Отже, відповідачу до укладення договору була надана уся споживча інформація. Відповідач підтвердив ознайомлення з усіма істотними умовами Кредитного договору з моменту підтвердження власноручним підписом.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2766цс15 зроблено висновок, що «для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункту 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві».

Відповідно до положень статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, за приписами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

Суд враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 24.04.2018 р. у справі №914/868/17, "чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог": це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином.

Враховуючи вищезазначене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно за ст.141 ЦПК України судовий збір покласти на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 3028,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 509, 512-514, 525, 526, 530, 610, 625, 626, 628, 629, 638, 639, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 76, 77, 81, 141, 247, 263, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, IBAN № НОМЕР_3 у АТ ТАСкомбанк», адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30) заборгованість за кредитним договором № в розмірі 24 192 (двадцять чотири тисячі сто дев`яносто дві) грн. 51 коп., з яких:

-15 124 (п`ятнадцять тисяч сто двадцять чотири) грн. 90 коп. загальна сума боргу по тілу;

-9 067 (дев`ять тисяч шістдесят сім) грн. 61 коп. загальна сума боргу по відсотках.

Стягнути зі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, IBAN № НОМЕР_3 у АТ ТАСкомбанк», адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30) витрати за сплату судового збору у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Дніпровського Апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості сторін:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30.

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Похваліта С. М.