Справа № 643/7809/23
Провадження № 2/643/342/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2024 року Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого -судді Майстренко О.М., за участю секретаря Куліш А.С., розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом і просить: стягнути солідарно з ОСОБА_2 (код НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 (код НОМЕР_2 ) та ОСОБА_4 (код НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (код НОМЕР_4 ) грошові кошти в сумі 566 362 (п`ятсот шістдесят шість тисяч триста шістдесят дві) грн. 00 коп. ; стягнути ОСОБА_2 (код НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 (код НОМЕР_2 ) та ОСОБА_4 (код НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (код НОМЕР_4 ) понесені судові витрати.

Позивач зазначив, що 24 січня 2022 року він з відповідачами уклав попередній договір купівлі-продажу квартири, який цього дня було посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лавіндою Н.О. за реєстровим номером 205.

Згідно з п.п. 1, 2 (пп. 2.1, 2.2, 2.3) цього договору, сторони зобов`язувались в майбутньому у строк до 17:00 годин 01 березня 2022 року укласти договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 82,2 кв.м, житлова площа 50,3 кв.м., за ціною за основним договором в сумі 1699086,00 грн., що на дату підписання попереднього договору становить еквівалент 60 000,00 доларів США за офіційним курсом української гривні до долара США.

Відповідно до п. 3 вказаного попереднього договору, позивач на підтвердження своїх намірів про укладення основного договору і з метою забезпечення його укладення, в момент підписання цього попереднього договору передав відповідачам гарантійну суму у розмірі 566 262 (п`ятсот шістдесят шість тисяч триста шістдесят дві) грн. 00 коп., що є еквівалентом 2 000 (двох тисяч) доларів США, а вони, підписавши попередній договір, підтвердили факт отримання від позивача суму грошей в розмірі 566 362 (п`ятсот шістдесят шість тисяч триста шістдесят дві) грн. 00 коп., що є еквівалентом 2000 (дві тисячі) доларів США, повністю, у відповідних частинах для кожного, ще до підписання цього договору. Абзацом 2 пункту 3 договору передбачено, що вказана сума у разі укладення основного договору буде зарахована в рахунок належних з позивача платежів за основним договором.

Як вбачається з цього пункту, сторони розуміли, що зазначені грошові кошти не є завдатком, і на них не розповсюджуються норми цивільного законодавства України про завдаток; ці кошти не є неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням у розумінні частини першої статті 546 Цивільного кодексу України. Та, за умови належного виконання всіх умов попереднього договору, та при майбутньому укладенні основного договору, ці грошові кошти зараховуються до вартості відчужуваної квартири.

Станом на 1 березня 2022 року включно, основний договір купівлі-продажу квартири укладено не було, його не було укладено станом на дату подачі позовної заяви до суду про що свідчить Інформація з Держваного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.07.2023 року за № 340881874.

16 червня 2023 року позивач звернувся з вимогою до відповідачів з проханням повернути отримані грошові кошти у розмір 566 262 (п`ятсот шістдесят шість тисяч триста шістдесят дві) грн. 00 коп., проте станом на дату подання позовної заяви - 10.08.2023 року грошові кошти не повернуті.

Посилаючись на викладене, позивач просила суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на його користь суму авансового платежу в розмірі 566 262, 00 грн., у зв`язку з не укладенням основного договору купівлі-продажу, а також усі понесені нею судові витрати.

В судовому засіданні позивач не з`явився, від представника позивача адвоката Чехова Д.А. надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю, не заперечує проти винесення заочного рішення, просив суд про задоволення позову в повному обсязі.

В судовому засіданні судом неодноразово оголошувалась перерва для виклику та повідомлення відповідачів про розгляд справи, проте відповідачі в судові засідання не з`явились, свої представників в судове засідання не направили, відзив на позовну заяву не подавали, що дає суду підставу розглянути справу та винести заочне рішення про прийняття якого не заперечує представник позивача.

Судом встановлено, що 24 січня 2022 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачами ОСОБА_2 , яка діяла за себе особисто та від ОСОБА_3 за дорученням та ОСОБА_4 укладено попередній договір, який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лавіндою Н.О. та зареєстровано в реєстр за № 205

Згідно з п.п. 1, 2 (пп. 2.1, 2.2, 2.3) цього договору, сторони зобов`язувались в майбутньому у строк до 17:00 годин 01 березня 2022 року укласти договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 82,2 кв.м, житлова площа 50,3 кв.м., за ціною за основним договором в сумі 1699086,00 грн., що на дату підписання попереднього договору становить еквівалент 60 000,00 доларів США за офіційним курсом української гривні до долара США.

Відповідно до п. 3 попереднього договору, позивач на підтвердження своїх намірів про укладення основного договору і з метою забезпечення його укладення, в момент підписання цього попереднього договору передав відповідачам гарантійну суму у розмірі 566 262 (п`ятсот шістдесят шість тисяч триста шістдесят дві) грн. 00 коп., що є еквівалентом 2 000 (двох тисяч) доларів США, а вони, підписавши попередній договір, підтвердив факт отримання від позивача суму грошей в розмірі 566 362 (п`ятсот шістдесят шість тисяч триста шістдесят дві) грн.. 00 коп., що є еквівалентом 2000 (дві тисячі) доларів США, повністю, у відповідних частинах для кожного, ще до підписання цього договору. Вказана сума у разі укладення основного договору буде зарахована в рахунок належних з позивача платежів за основним договором.

Пунктом 5, 6 попереднього договору передбачено, що у випадку не укладення основного договору купівлі-продажу у встановлений строк відповідно до умов цього Попереднього договору через обставини, що залежать від продавця, продавець зобов`язується повернути гарантійну суму, а також сплатити покупцю неустойку (штраф) у розмірі гарантійної суми.

У випадку не укладення основного договору купівлі-продажу у встановлений строк відповідно до умов цього Попереднього договору через обставини, що залежать від Покупця, гарантійна сума залишається у розпорядженні Продавця в якості неустойки (штрафу).

Відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.07.2023 року за № 340881874, власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Згідно з частинами 1, 3 ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Відповідно до ст. ст. 570, 571 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання й на забезпечення його виконання. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається в кредитора. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму в розмірі завдатку або його вартості.

Окрім того, в диспозиції ч. 2 ст. 570 ЦК України зазначено: якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Суд зазначає, що ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання. На відміну від завдатку, аванс - це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати, яка підлягає поверненню у випадку не виконання зобов`язання. Правила статті 570 ЦК України поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна із сторін ухиляється від його виконання.

Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише у разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу.

Встановивши, що між сторонами була досягнута домовленість щодо купівлі-продажу квартири, позивач у рахунок попередньої оплати вартості зазначеного нерухомого майна передала відповідачу кошти у розмірі 566 362,00 грн., що на дату підписання зазначеного попереднього договору в еквіваленті становило 2 000,00 доларів США, як авансовий платіж в рахунок сплати вартості об`єкта нерухомого майна, однак договір купівлі-продажу квартири не був укладений.

В постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року в справі № 6-176цс12в постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року в справі № 361/8331/18 зазначено, що внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договорів.

У рішенні, винесеному 10 липня 2013 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, визначено, що внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобов`язання може мати місце лише у випадку наявності зобов`язання, тобто укладеного між сторонами договору, яким визначено предмет та істотні умови.

Верховний Суд України в постанові від 25 вересня 2013 року зробив висновок, що правила ст. 570 ЦК України поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна із сторін ухиляється від його виконання.

Такої ж позиції дотримався Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у рішенні від 29 січня 2014 року, зазначивши, що правило статті 571 ЦК України про залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовується в тих випадках, коли між сторонами укладено договір, проте він не виконується з вини якоїсь із сторін.

В ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 березня 2012 року, від 14 березня 2012 року, від 27 липня 2011 року в справах про стягнення авансових платежів, сплачених за попередніми договорами, і розірвання таких договорів суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що в разі неукладення сторонами основних договорів у строк, визначений попередніми договорами, передані позивачами в рахунок оплати за основними договорами грошові кошти є відповідно до ст. 570 ЦК України не завдатком, а авансом і підлягають поверненню особам, які їх сплатили.

Крім того, у рішенні, винесеному 10 липня 2013 року, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зробив висновок, що в разі неукладення договору підстави вважати передані кошти завдатком відсутні, тобто в такому випадку ці кошти є авансом (ч. 2 ст. 570 ЦК України).

Крім того, Верховний Суд України в постанові від 25 вересня 2013 року зазначає, що якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Основний договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено не було.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що грошові кошти в розмірі 566 362,00 грн., які були передані позивачем ОСОБА_1 відповідачам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , були передані в якості авансу за квартиру АДРЕСА_1 , а тому ці кошти підлягають поверненню.

Відповідно до ч.ч. 1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягненню із відповідачів на користь позивача коштів в розмірі 566 362,00 грн.

Крім того, керуючись ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути із відповідачів на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 5663, 62 грн.

Керуючись ст.ст.570, 571, 635, 653 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 76, 80, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 -задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) та ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ), грошові кошти в розмірі 566 362 (п`ятсот шістдесят шість тисяч триста шістдесят дві) грн. 00 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) та ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ), витрати по сплаті судового збору в розмірі 5663 (п`ять тисяч шістсот шістдесят три) грн. 62 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Майстренко О.М.