Справа № 444/1482/23
Провадження № 2/444/369/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Зеліско Р. Й.

секретар судового засідання Мамедова Г.І.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: Жовківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Львів) про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та його скасування,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Жовківського районного суду Львівської області із позовною заявою до до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: Жовківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Львів) про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та його скасування. Просить суд визнати свідоцтво про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 виданого 23 жовтня 2015 року за реєстровим № 1396 Жовківською державною нотаріальною конторою Львівської області - недійсним та скасувати свідоцтва про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 виданого 23 жовтня 2015 року за реєстровим № 1396 Жовківською державною нотаріальною конторою Львівської області з підстав зазначених у позові.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить такі задоволити з підстав зазначених у позові. Окрім цього додала, що її мати працювала в колгоспі і будинок в якому вона проживалла був побудований у 1966 році та належав до суспільної групи колгоспного двору. Її батько помер у 1979 році. У 1980 році її мати пішла працювати у поліклініку, а тому будинок перестав бути колгоспним. Вважає, що є всі підстави для задоволення її позовних вимог.

Представник позивача, адвокат Неофіта Д.Б., у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічно викладеним у позовній заяві. Зазначив, що в матеріалах справи містяться всі докази на підтвердження позовних вимог. Позов просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні 26.06.2024 року позовні вимоги не визнала та пояснила, що вийшла заміж за брата позивачки та проживала в спірному будинку 40 років. Після смерті її чоловіка (брата позивачки) її почали виганяти з будинку. Вважає, що у неї є всі права на проживання у цьому будинку, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивачки. Просить в позові відмовити в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в судове засідання неодноразово не прибули, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Представник третьої особи Жовківської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Львів) в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Однак, на вимогу суду надіслав копію спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.182-244 том № 1).

Суд, вислухавши пояснення позивача, її представника та відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Так, позивач у позовній заяві зазначає, що будинок АДРЕСА_1 належав на праві спільної власності: ОСОБА_7 - її бабці, ОСОБА_8 - її матері (Сех), ОСОБА_9 - її батькові, ОСОБА_10 - позивачці по справі, ОСОБА_6 - її брату - по 1/6 частці будинку, відповідно до рішення Жовківського районного суду Львівського області 1972 року про поділ майна майна колгоспного двору та було виділено кожному члену по 1/6 ідеальної частки. У зв`язку з об`єднанням часток чоловіка та дітей, ОСОБА_6 було виділено 5/6 ідеальних часток, а ОСОБА_11 - 1/6 ідеальних часток. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 брат позивачки та син ОСОБА_12 . Після його смерті відкрилася спадщина на 1/6 частину будинку АДРЕСА_1 , яку прийняли його дружина та діти: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Наголошує, що після смерті ОСОБА_6 його мати ОСОБА_12 мала право на обов`язкову частку, оскільки була на момент його смерті непрацездатного віку та прийняла цю обов`язкову частку у спадщині шляхом фактичного прийняття спадщини, що стверджується відповідною довідкою, адже проживала на момент його смерті разом з спадкодавцем ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_12 . Після її смерті відкрилася спадщина на частку будинку, яка перебувала у її власності, на частку будинку, яку вона прийняла після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_6 (її сина) - обов`язкові частки та на частину будинку, як залишилась після смерті її чоловіка ОСОБА_9 (1/6). Після своєї смерті вона залишила заповіт відповідно до якого все своє майно заповіла своїй доньці - позивачці у справі ОСОБА_1 , яка в шестимісячний строк звернулась у Рава-Руську державну нотаріальну контору Львівської області про прийняття спадщини та 12.06.2017 року їй було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом Рава-Руською державною нотаріальною конторою Львівської області на 2/6 частин житлового будинку АДРЕСА_1 . Однак, в дане свідоцтво про спадщину не включена обов`язкова частка після смерті її сина ОСОБА_6 . На підставі вищенаведеного вважає, що її право порушене.

Так, з копії рішення Жовківського районного суду Львівської області від 26.03.1992 року вбачається, що судом вирішено вважати встановленим, що рішенням Нестеровського райсуду було проведено поділ майна колгоспного двору, що знаходиться в с. Стронятин, Нестеровського району із присудженням у власність ОСОБА_7 1/6 ідеальної частини, а ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та їх трьом дітям 5/6 ідеальних частин з виділом в натурі конкретних кімнат з встановленими площами (а.с.3-4).

З копії заповіту від 29.01.1985 року (а.с. 217) вбачається, що ОСОБА_7 все своє майно заповіла своєму онуку ОСОБА_6 .

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 211) вбачається, що ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 187) вбачається, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З копії листа Рава-Руської ДНК № 359/01-16 від 07.11.2022 року (а.с.6) вбачається, що Рава-Руська державна нотаріальна контора Львівської області відмовляє позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її баби ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , оскільки від імені померлої посвідчений заповіт не на користь ОСОБА_1 . Після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про право на спадщину видане 23 жовтня 2015 року за реєстровим №1396 Жовківською державною нотаріальною конторою Львівської області. Додатково повідомила, що після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 в Рава-Руській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа № 7/2019.

З копії довідок №№ 300, 619 від 24.02.2015 року та 30.04.2015 року, виданих Надичівською сільською радою (а.с. 191, 192) вбачається, що ОСОБА_6 проживав до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_1 разом з дружиною ОСОБА_3 і разом вели спільне господарство.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_7 позивачем ОСОБА_1 подано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

З копії спадкової справи № 65/2015 після спадкодавця ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.185244), вбачається, що спадкоємцями майна (2/6 /двох шостих/ частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 , які належали померлому та ОСОБА_7 ) ОСОБА_6 є до 1/4 /одної четвертої/ частки спадкового майна його дружина ОСОБА_3 , до 1/4 /одної четвертої/ частки спадкового майна є його син ОСОБА_5 , та до 1/4 /одної четвертої/ частки спадкового майна є його син ОСОБА_4 .

Тобто, із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 звернулися його дружина ОСОБА_3 , його діти ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та його мати ОСОБА_13 .

Однак, ОСОБА_13 нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв"язку із неподанням нею оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно (жтитловий будинок) із відповідною реєстрацією права власності, що видно з копії листа від 25.03.2016 року за 3 575/01-16 (а.с.228).

В той же час, дружині та дітям спадкодавця - ОСОБА_6 державним нотаріусом було видано свідоцтва про право на спадщину за законом, що видно з їх копій (а.с.239 -241).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зверталася до Жовківського районного суду Львівської області з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа Рава-Руська державна нотаріальна контора Львівської області, про визнання права власності в порядку спадкування у якому просила визнати за нею - ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на 1/9 частки будинку АДРЕСА_1 , належній ОСОБА_12 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , як обов`язкову частку після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

12.01.2024 року Жовківським районним судом Львівської області винесено рішення у відповдності до якого в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

17.09.2024 року Львівським апеляційним судом рішення Жовківського районного суду Львівської області від 12.01.2024 року залишено без змін , а апеляційнцу скаргу без задоволення.

Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Як встановлено судом та зазначено вище, що рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 26.03.1992 року вирішено вважати встановленим, що рішенням Нестеровського райсуду було проведено поділ майна колгоспного двору, що знаходиться в с. Стронятин, Нестеровського району із присудженням у власність ОСОБА_7 1/6 ідеальної частини, а ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та їх трьом дітям ( ОСОБА_14 , ОСОБА_15 (сестрі позивачки), ОСОБА_6 (братові позивачки)) 5/6 ідеальних частин з виділом в натурі конкретних кімнат з встановленими площами.

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після її смерті 1/6 частину спірного житлового будинку, належну їй, успадкував ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після його смерті спадкоємцямиза законом його майна (а саме 2/6 частин спірного житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, які належали померлому та ОСОБА_7 ) стали до 1/4 частки спадкового майна його дружина ОСОБА_3 , до 1/4 частки спадкового майна є його син ОСОБА_5 , та до 1/4 частки спадкового майна є його син ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину від 19.12.2022 року (матеріали спадкової справи № 65/2015 після спадкодавця ОСОБА_6 ).

Судом встановлено, що заповіту ОСОБА_6 не складав, що стверджується довідкою за № 618 від 30.04.2015 року (а.с.191), а тому спадкування після його смерті відбулося за законом.

Слід наголосити на тому, що лише незалежно від змісту заповіту закон гарантує визначену частку спадщини, яка називається обов`язковою часткою, певній категорії осіб. Коло спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, визначається на день відкриття спадщини. Право на обов`язкову частку у спадщині не залежить від згоди інших спадкоємців, волі спадкодавця та не пов`язане зі спільним проживанням спадкодавця й осіб, які мають право на обов`язкову частку. Але, якщо інші спадкоємці заперечують проти видачі свідоцтва про право на спадщину на обов`язкову частку, то вони вправі звернутися з відповідним позовом до суду. Право на обов`язкову частку у спадщині має особистий характер та не може переходити в порядку спадкової трансмісії.

ОСОБА_16 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.06.2017 року спадкоємцем зазначеного в її заповіті майна (а саме 2/6 (двох шостих) частин спірного житлового будинку, 1/3 частина якого належала спадкодавцю, інша 1/3 частина належала ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , спадкоємцем якого була його дружина ОСОБА_13 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав) є її дочка ОСОБА_1 .

Таким чином, судом встановлено, що на час розгляду справи спірний житловий будинок належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 (12/24 частин), ОСОБА_15 (4/24 частини), ОСОБА_3 (2/24 частини), ОСОБА_5 (2/24 частини), ОСОБА_4 (2/24 частини). Однак, на 2/24 частини житлового будинку після смерті ОСОБА_6 свідоцтво про право на спадщину видано не було.

Позивачка просить суд визнати свідоцтво про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 виданого 23 жовтня 2015 року за реєстровим № 1396 Жовківською державною нотаріальною конторою Львівської області - недійсним та скасувати свідоцтво про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 видане 23 жовтня 2015 року за реєстровим № 1396 Жовківською державною нотаріальною конторою Львівської області.

Позивачка мотивувала свою позовну вимогу тим, що мати позивачки ОСОБА_16 , яка була матір"ю ОСОБА_6 мала право на обов`язкову частку після його смерті, оскільки на момент його смерті була непрацездатного віку. Зазначила, що вона прийняла обов`язкову частку у спадщині після смерті свого сина ОСОБА_6 шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки проживала разом зі спадкодавцем на момент його смерті.

Однак, суду не надано достатніх належних та допустимих доказів того, що мати позивачки прийняла обов`язкову частку у спадщині після смерті свого сина ОСОБА_6 шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки проживала разом зі спадкодавцем на момент його смерті.

Навпаки за заявою ОСОБА_16 , яку вона подала державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6 їй було відмовлено у видачі свідоцтва так як нею не було подано оригіналів правовстановлюючих документів.

Відтак, враховуючи все викладене вище, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

За таких обставин в задоволенні позову потрібно відмовити повністю.

Інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи немає.

Керуючись статтею 23, статтями 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

У позовній вимозі ОСОБА_1 про визнання свідоцтва про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 виданого 23 жовтня 2015 року за реєстровим № 1396 Жовківською державною нотаріальною конторою Львівської області - недійсним та скасуванні свідоцтва про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 виданого 23 жовтня 2015 року за реєстровим № 1396 Жовківською державною нотаріальною конторою Львівської області - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 01.11.2024 року.

Суддя: Зеліско Р. Й.