Справа № 353/244/24
Провадження № 22-ц/4808/1458/24
Головуючий у 1 інстанції ЛУЩАК Н. І.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Пнівчук О.В., Мальцевої Є.Є.,

секретаря Струтинської Д.В.,

з участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Тлумацького районного суду від 11 вересня 2024 року під головуванням судді Лущак Н.І. у м. Тлумач,

в с т а н о в и в:

В березні 2024 року представник ОСОБА_1 , звернувся в суд з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі МТСБУ).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.09.2021 ОСОБА_1 рухався на власному мотоциклі БМВ д.н.з НОМЕР_1 близько 11 год. 45 хв по вул. Дністерська (центральна дорога) у с. Нижнів Нижнівського старостинського округу Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області по правій смузі для руху у напрямку м. Тернопіль. Позивач побачив на виїзді з другорядної дороги зліва автомобіль, повз який він проїхав. В подальшому позивач відчув сильний удар з лівої сторони ззаду в його мотоцикл, з якого він вилетів і впав на дорогу. За результатами ДТП було відкрито кримінальне провадження відділенням поліції № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківської області за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України «Порушення правил безпеки дорожнього руху».

На електронну пошту 10.06.2022 МТСБУ було направлено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 19.09.2021.

Позивачем 22.07.2022 на електронну пошту МТСБУ направлено заяву про страхове відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті ДТП.

МТСБУ 07.09.2022 направило на електронну пошту позивача відмову у відшкодуванні шкоди у справі № 84597. Підставою відмови є відсутність доказів того, що відповідальним за нанесену шкоду позивачу є інший учасник ДТП та не збереження майна в такому стані, в якому воно знаходилося після ДТП.

Позивач вважає, що МТСБУ безпідставно відмовило йому у страховому відшкодуванні.

Уточнивши позовні вимоги, позивач просив стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на свою користь збитки, завдані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 215 884,49 грн, з яких: матеріальна шкода 160 000 грн, мінімальне страхове відшкодування пов`язане з лікуванням 18 400 грн, неотримана середня заробітна плата 37 484,49 грн.

Рішенням Тлумацького районного суду від 11 вересня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду.

Апелянт вказує на те, що він не погоджуюся з позицією суду, що наявність вини ОСОБА_2 є надуманим, оскільки в матеріалах цієї справи є достатньо доказів на підставі яких суд мав можливість встановити винуватця ДТП та ступінь вини учасників дорожньо-транспортної пригоди.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні незавершене і до суду не передане. Тому, апелянт не може надати вирок суду у кримінальному провадженні чи ухвалу суду про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанови суду про адміністративну відповідальність, які вступили в закону силу.

На думку апелянта відсутність рішення суду, який би встановив винуватця ДТП не є підставою для відмови в позові.

Апелянт вказує на те, що судовою експертизою від 05.10.2023 встановлено, що причиною дорожньо-транспортної пригоди є дії водія автомобіля «ОреІ Astra» ОСОБА_2 , який виїжджав з другорядної дороги та порушив вимоги ПДР.

Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів за допомогою Алкотестера Драгер ступінь сп`яніння водія автомобіля «ОреІ Astra» ОСОБА_3 становила 3,15 %, при мінімальній межі вмісту алкоголю 0,25 %.

Виходячи з вищенаведених фактів, причиною ДТП є саме порушення правил дорожнього руху водієм автомобіля «Opel Astra» ОСОБА_2 .

Також апелянт вказує на те, що він не міг фізично повідомити МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди протягом трьох робочих днів з дати її настання, оскільки відповідно до листків непрацездатності безперервно перебував на стаціонарному лікуванні в зв`язку з ДТП в період з 19.09.2021 по 20.12.2021.

Апелянт також не погоджується з висновком суду про те, що визначення розміру шкоди здійснено позивачем у спосіб, не передбачений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки в матеріалах справи є всі належні докази на підставі яких можна встановити розмір шкоди завданої позивачу в результаті ДТП, що відбулася 19 вересня 2021 року, а саме експертизи проведенні в межах кримінального провадження, які апелянт вважає належними доказами у справі.

На думку апелянта, відповідач зобов`язаний здійснити відшкодування витрат на лікування позивача в сумі 18 400 грн.

Відповідно до ст.25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності.

Згідно проведених розрахунків недотримана середня заробітна плата за період з 19 вересня 2021 року по 20 грудня 2021 року становить 37 484,49 грн.

Просить скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник МТСБУ подала відзив на апеляційну скаргу в якому зазначає, що зміст апеляційної скарги тотожний позовній заяві та відповіді на відзив, нових аргументів у такій не викладено. Тобто, такі аргументи вже були предметом судового розгляду.

Зміст апеляційної скарги не містить обґрунтування незаконності оскаржуваного рішення. Які саме норми закону були порушені, не враховані чи неправильно застосовані судом першої інстанції також не наведено.

Основною підставою для відмови у задоволенні апеляційної скарги та залишення оскаржуваного рішення без змін є відсутність належних доказів, які визначають винуватця ДТП та заподіювача шкоди.

Відсутність рішення суду, яким встановлюється особа винуватця, який одночасно є заподіювачем шкоди, перешкоджає встановити особу відповідальну за шкоду, заподіяну в результаті такої ДТП.

Жодного належного документу, який би встановлював, що шкода завдана позивачам, саме водієм автомобіля «Opel Astra», позивачем надано не було.

Ні на момент звернення позивачами до МТСБУ з метою досудового врегулювання спору, ні з позовом до суду, ні на момент ухвалення оскаржуваного рішення суду не встановлені всі вище вказані обставини, що унеможливлює здійснення МТСБУ регламентної виплати. Тобто жодних підстав для задоволення позовних вимог у даній справі немає.

Крім того, у даній ДТП відбулося зіткнення двох транспортних засобів. Тобто, підлягають застосуванню норми ст.1188 ЦК України.

Джерелом підвищеної небезпеки була як діяльність водія ОСОБА_2 пов`язана з експлуатацією транспортного засобу, так і водія ОСОБА_1 пов`язана з експлуатацією транспортного засобу. Тому кожен з них може бути визнаний винуватцем ДТП.

Станом на дату подання відзиву на апеляційну скаргу інформація про завершення досудового розслідування та прийняте процесуальне рішення у даному кримінальному провадженні відсутня, а апелянтом така інформація не надана.

Звернення позивача до МТСБУ із позовом про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, є передчасним, оскільки відсутні підстави для настання цивільно-правової відповідальності..

Звернення позивача до МТСБУ після того, як він відремонтував транспортний засіб, позбавило відповідача можливості самостійно визначити розмір шкоди, оскільки саме МТСБУ здійснює організацію процедури встановлення розміру шкоди та розслідування причин і обставин ДТП.

Відповідно з урахуванням неповноти наданих доказів, неточностей та неповноти їхнього змісту, вважати встановленим такий розмір шкоди не можна, що у свою чергу свідчить про відсутність підстав для задоволення позову.

Просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду залишити без змін.

Представник ОСОБА_1 адвокат Мушинський В.Т. апеляційну скаргу підтримав з мотивів, наведених у ній.

Представниця МТСБУ адвокатка Висоцька Х.О., яка приймала участь у справі в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу підтримала з мотивів, наведених у ній.

ОСОБА_1 в засідання апеляційного суду не з`явився, хоча був належним чином повідомлені про день, час і місце слухання справи.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, враховуючи таке.

З матеріалів справи вбачається, що 19.09.2021 року біля 11:45 год. у с. Нижнів Нижнівського старостинського округу Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області на автодорозі Н-18 «Івано-Франківськ-Тернопіль» водій ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель с. Нижнів Нижнівського старостинськокого округу, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_2 , виїжджаючи із другорядної дороги, а саме з вул. Коцюбинського, не врахував дорожню обстановку, не надав переваги в русі мотоциклу марки «BMW R 1200GS», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , жителя м. Рівне, який рухався у попутньому напрямку по головній дорозі по вул. Хмельницького в с. Нижнів. Водій автомобіля «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_2 , гр. ОСОБА_2 допустив зіткнення із мотоциклом «BMW R 1200GS», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . В результаті ДТП водій мотоцикла «BMW R 1200GS» ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді правобічного пневмотораксу, закритого перелому лівої ключиці та був госпіталізований до Івано-Франківської ОКЛ.

Працівниками поліції 19.09.2021 було здійснено виїзд на місце ДТП, внаслідок чого було складено протокол огляду місця події, схему місця ДТП, яка сталася по вул. Дністерська в с. Нижнів, фотоілюстрації до огляду місця події (т.1 а.с. 9-16).

Внаслідок вказаної ДТП мотоцикл «BMW R 1200GS», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , є ОСОБА_1 отримав механічні пошкодження, а власнику було завдано майнової шкоди (т. 1 а.с.73-74).

На даний час СВ відділення поліції № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000074, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.09.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Підпунктом «а» пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до Витягу про перевірку чинності полісу внутрішнього страхування з сайту МТСБУ страховий поліс на транспортний засіб з номерним знаком НОМЕР_2 , не знайдено (т.1 а.с. 76).

В цьому випадку позивач звернувся із позовними вимогами до відповідача МТСБУ, повноваження якого визначаються спеціальним законом. Єдиною підставою звернення до відповідача є те, що відповідальність іншого учасника ДТП ОСОБА_2 не була застрахованою.

ОСОБА_1 було проведено ремонт транспортного засобу мотоцикла «BMW R 1200GS», д.н.з. НОМЕР_1 . Відповідно до акту виконаних робіт від 16.06.2022, складеного ФОП ОСОБА_4 , вартість відновлювального ремонту вказаного транспортного засобу становить 234 610 грн, з яких запчастини та матеріали становлять 198 025 грн, а вартість робіт 36 585 грн (т.1 а.с. 70).

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи по кримінальному провадженню № 0000074 № 2745/21-28 від 04.02.2022 року ринкова вартість мотоцикла марки «BMW R 1200GS», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, станом на 19.09.2021 без врахування пошкоджень, отриманих внаслідок ДТП складає 271 932 грн. Вартість матеріально збитку завданого власнику мотоциклу «BMB R 1200GS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , чорного кольору внаслідок ДТП, що мало місце 19.09.2021 складає 70 863,18 грн (т.1 а.с. 42-51, 52-59).

ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Мушинський В.Т., 10.06.2022 звернувся до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 19.09.2021 (т.1 а.с.93-95).

В особистий кабінет потерпілого позивача ОСОБА_1 від МТСБУ 13.06.2022 надійшла інформація про реєстрацію справи № 84597 щодо врегулювання його вимоги на отримання регламентної виплати з централізованого страхового резервного фонду МТСБУ (т.1 а.с.96).

Листом № 3-01б/12687 від 22.06.2022 МТСБУ звернулося до ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , в якому вказало про необхідність для подальшого розгляду справи та прийняття рішення щодо відшкодування заподіяної шкоди, подати ряд документів, зокрема копію постанови суду, завірену гербовою печаткою, що підтверджує відповідальність іншого учасника за скоєння ДТП, та яка набрала законної сили. Після отримання зазначених вище документів МТСБУ повернеться до розгляду питання щодо відшкодування заподіяної ОСОБА_1 шкоди (т.1 а.с.97).

ОСОБА_2 11.07.2022 звернувся до МТСБУ з листом-повідомленням (т. 1 а.с. 179 зворот), в якому вказав, що жодному з учасників ДТП, яка сталася 19.09.2021, в тому числі і йому, не повідомлялося про підозру в кримінальному провадженні, обвинувальний акт не складався. Щодо нього не складався протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Жодного рішення суду за наслідками розгляду справи щодо особи, яка би притягалася до адміністративної або кримінальної відповідальності за фактом вказаної ДТП, немає.

Листом №3-01б/19528 від 07.09.2022 (справа МТСБУ №84597) МТСБУ повідомило ОСОБА_5 про відмову у відшкодуванні йому шкоди (т. 1 а.с. 98), в якому вказало, що подані ними документи не встановлюють особу, винну у скоєнні ДТП, яка сталася 19.09.2021, на даний час у МТСБУ відсутні докази того, що відповідальним за нанесення шкоди ОСОБА_1 є інший учасник ДТП. На даний час МТСБУ не визнає вимог ОСОБА_1 та не має правових підстав для виплати йому відшкодування з фонду захисту потерпілих, оскільки вина іншого учасника ДТП не підтверджена документально. Також ОСОБА_1 не виконано вимогу п. 33.3 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме не збережено пошкоджений транспортний засіб у такому стані, в якому він знаходився після ДТП, та 24.06.2022 не надано можливість представнику МТСБУ зафіксувати пошкодження, отримані транспортним засобом в результаті ДТП. Проінформовано, що позивач ОСОБА_1 , керуючись ст. 1187 ЦК України, має право вимоги відшкодування шкоди з особи, відповідальної за скоєння ДТП.

Відповідно до висновку експерта Івано-Франківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України № СЕ-19/109-21/10525-ІТ від 11.11.2021 (т. 1 а.с. 27-41) зроблено висновки, що зіткнення автомобіля марки «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_2 , із мотоциклом «BMW R 1200GS», д.н.з. НОМЕР_1 , відбулося на смузі, призначеній для руху у напрямку до м. Тернопіль, в місці, яке у повздовжньому напрямку дещо передує розташуванню зафіксованої ділянки осипу уламків пластмаси та частин мотоцикла. Більш точніше встановити місце зіткнення транспортних засобів, експертним шляхом не є можливим, у зв`язку із недостатньою кількістю слідової інформації, зафіксованої у наданих на дослідження копіях протоколу огляду місця події від 19.09.2021 та схемі до нього, які б вказували на місце зіткнення. При первинному контактуванні повздовжня вісь автомобіля марки «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_2 , та повздовжня вісь мотоцикла «BMW R 1200GS», д.н.з. НОМЕР_1 , перебували під кутом біля 50 плюс/мінус 50 (попутне, ковзне зіткнення). Встановити розташування транспортних засобів відносно елементів проїзної частини дороги, в первинний момент зіткнення, експертним шляхом не є можливим, через відсутність у наданих ініціатором дослідження копіях матеріалів слідової інформації, яка необхідна для відповіді на поставлене перед експертом питання, зокрема слідів кочення, гальмування чи бокового юзу коліс автомобіля чи мотоцикла безпосередньо перед зіткненням. В момент зіткнення автомобіль марки «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_2 , обома правими дверима та заднім правим крилом контактував із виступаючими деталями лівої частини керма двигуна, захисної дугим та лівого кофра мотоцикла марки «BMW R 1200GS», д.н.з. НОМЕР_1 .

У висновку експерта Обласного бюро судово-медичної експертизи Департаменту охорони здоров`я Івано-Франківської обласної державної адміністрації № 50 від 13.04.2022 (т. 1 а.с. 60-69) зафіксовано тілесні ушкодження ОСОБА_1 , яких він зазнав у зв`язку з ДТП, яка сталася 19.09.2021.

Відповідно до висновку експерта Тернопільського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України № СЕ-19/120-23/9791-ІТ від 05.10.2023 (т.1 а.с.197-206) зроблено висновки, що варіант розвитку дорожньо-транспортної ситуації, заснований на показаннях потерпілого ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_6 суперечить висновку судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.4 «Транспортно-трасологічні дослідження» від 07.11.2022 року № СЕ-19/109-22/9569-ІТ у частині механізму розвитку дорожньо-транспортної пригоди на стадії зближення транспортних засобів, а тому його слід вважати неспроможним з технічної точки зору. Варіант розвитку дорожньо-транспортної ситуації, заснований на показаннях свідка ОСОБА_2 не суперечить об`єктивним слідовим даним, зафіксованим у протоколі огляду місця події від 19.09.2021 та на схемі до протоколу огляду місця події від 19.09.2021, а також висновку судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.4 «Транспортно-трасологічні дослідження» від 11.11.2021 № СЕ-19/109-21/10525-ІТ та висновку судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.4 «Транспортно-трасологічні дослідження» від 07.11.2022 № СЕ-19/109-22/9569-ІТ і може вважатись технічно спроможним.

У цій дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 повинен був діяти згідно з технічними вимогами п.п. 1.10 (в частині визначення терміну «дати дорогу»), 10.1, 16.11 ПДР.

У цій дорожньо-транспортній ситуації водій мотоцикла «BMW R 1200GS», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 повинен був діяти згідно з технічними вимогами п.п. 12.3, 12.4, 31.4.1 а) (Гальмові системи) ПДР.

Водій мотоцикла «BMW R 1200GS», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 з моменту виникнення небезпеки для руху мав технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_2 , застосуванням екстреного гальмування.

У діях водія автомобіля «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 10.1, 16.11 ПДР, які з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

У діях водія мотоцикла «BMW R 1200GS», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 вбачається невідповідність технічним вимогам п. 12.3 ПДР, яка з технічної точки зору перебуває у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

Питання щодо причини настання цієї дорожньо-транспортної пригоди виходить за межі компетенції судового експерта.

Спірні правовідносини виникли з правовідносин про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Вказані правовідносини регламентуються нормами ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Цим законом спеціально урегульовано відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Ним же чітко визначено обсяг обов`язків, а також послідовність дій учасників ДТП, страховиків, МТСБУ.

Відповідно до приписів частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 509, 1187, 1188, 1192 ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоду (боржник).

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позову, суд першої інстанції вказав, що визначення розміру шкоди та порядок і строки звернення ним до страховика здійснено позивачем у спосіб, не передбачений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Тому МТСБУ позбавлене можливості встановити розмір завданої позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди і виплатити таке відшкодування у зв`язку з пропуском строку на звернення з такою вимогою.

Суд першої інстанції з врахуванням встановлених обставин справи дійшов висновку, що позовні вимоги заявлені до МТСБУ в частині стягнення збитків, завданих внаслідок ДТП задоволенню не підлягають, у зв`язку з цим не підлягають і вимоги в частині щодо стягнення з відповідача середньої заробітної плати, оскільки такі є взаємопов`язані з вимогою про стягнення страхового відшкодування.

З такими висновками суду погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Доводи апелянта про те, що відсутність рішення суду, яке б встановило винуватця ДТП не є підставою для відмови в позові, а в матеріалах справи є достатньо доказів на підставі яких суд мав можливість встановити винуватця ДТП та ступінь вини учасників дорожньо-транспортної пригоди є невірними.

Оскільки, вину особи у вчиненні кримінального правопорушення можна встановити рішенням суду. При цьомунадані суду документи, щодо вчинення ДТП вказують лише на можливого винуватця ДТП.

Крім того, увисновку експертавід 05.10.2023 вказано про невідповідність дій іншого учасника ДТП ОСОБА_2 вимогам ПДР. Що підтверджує твердження МТСБУ про те, що позивач на сьогодні не має статусу потерпілої особи, оскільки його дії призвели до ДТП, і є не виключений випадок, що він буде визнаний винуватцем ДТП в подальшому і відповідно набуде статусу «заподіювача шкоди», якому шкода не підлягає відшкодуванню за рахунок МТСБУ.

Судом встановлено, що іншому учаснику ДТП ОСОБА_2 порушення ст. 124 КУпАП в провину не ставилось, винним за вказаною статтею він також не визнавався. З огляду на це він не може вважатися винуватцем ДТП.

Відтак, особу, винну у допущенні дорожньо-транспортної пригоди не встановлено, правових підстав вважати ОСОБА_1 потерпілим внаслідок ДТП судом першої інстанції також не встановлено.

Доводи апелянта щодо незгоди з висновком суду про те, що визначення розміру шкоди здійснено позивачем у спосіб, не передбачений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а в матеріалах справи є всі належні докази на підставі яких можна встановити розмір шкоди завданої позивачу в результаті ДТП є необґрунтованими.

Встановлено, що власник автомобіля ОСОБА_1 звернувся до відповідача і повідомив МТСБУ про ДТП, яка сталася 19.09.2021 року, лише 10.06.2022 року.

При цьому суд встановив, що позивач і його представник у порушення вимог п. 33.1.4 та п. 33.3 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово повідомив страховику або МТСБУ про дорожньо-транспортну пригоду, а також наддав відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

Позивач до моменту огляду транспортного засобу уповноваженою від відповідача особою здійснив відновлювальний ремонт і зафіксувати пошкодження транспортного засобу отримані у ДТП неможливо. При цьому обставин, які могли б слугувати підставою для звільнення позивача від обов`язку збереження пошкодженого майна після ДТП, судом не встановлено.

Наведені вище обставини вказують про необхідність застосування приписів п.п.37.1.3 п.37.1 ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Аналогічна позиція викладена в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 26.09.2019 року у справі №522/6853/16-ц (провадження № 61-35743св18), в якій вказано, що звернення позивача до МТСБУ після того, як він відремонтував автомобіль, є порушенням пункту 33.1.4. статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що позбавило відповідача можливості самостійно визначити розмір шкоди, оскільки цим Законом чітко визначено, що саме МТСБУ здійснює організацію процедури встановлення розміру шкоди та розслідування причин і обставин ДТП.

Також встановлено, що ОСОБА_2 не визнаний винним за порушення ст. 124 КУпАП. З огляду на це він не може вважатися винуватцем ДТП.

Доводи апелянта про те, відповідач зобов`язаний здійснити відшкодування витрат на лікування позивача в сумі 18 400 грн є невірними, оскільки на теперішній час остаточно не встановлено винуватця ДТП, що позбавляє можливості на відшкодування такої шкоди.

Обґрунтовано суд також прийшов висновку, що позовна вимога про стягнення середнього заробітку в розмірі 37 484,49 грн є взаємопов`язаною з вимогою про стягнення страхового відшкодування, у задоволенні якого відмовлено у повному обсязі, тому і ця вимога не підлягає задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного суду дійшла переконання, що оскаржуване рішення судом першої інстанції постановлене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, тому його слід залишити в силі. Доводи апеляційної скарги не спростовують його законності і обґрунтованості. Підстав для його скасування з мотивів, наведених у скарзі, не встановлено.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Частиною першою зазначеної статті встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на апелянта.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тлумацького районного суду від 11 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 листопада 2024 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: О.В. Пнівчук Є.Є. Мальцева