Провадження №2-др/522/149/24
07 листопада 2024 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Шенцевої О.П.,
за участю секретаря Міщенко О.В.,
ОСОБА_1 до Приморського районного суду м. Одеса 14.10.2024 року подано заяву про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.
Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до ч. 4 ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши заяви, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09 жовтня 2024 року по справі №522/18351/23-Е за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) заборгованість за договором позики у сумі 130 000,00 (сто тридцять тисяч) євро, 00 центів. Стягнуто з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) витрати по сплаті судового збору в сумі 2 630 гривень 32 копійок. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

17 жовтня 2024 року ОСОБА_1 до Приморського районного суду м. Одеса подано заяву про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, згідно якої просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь всі судові витрати, які складаються із судового збору та комісії за подання позовної заяви в розмірі 10836 грн., судового збору та комісії за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 542.17 грн., витрат за відправлення поштової кореспонденції на суму 275.40 грн., що в цілому становить 11 653.57 грн.

Для підтвердження понесених витрат надані суду платіжні інструкції та квитанції.

Так, згідно з Платіжною інструкцією 0.0..1 від 29.09.2023 р. позивачем сплачено судовий збір в розмірі 10 736.00 грн. та комісії 100 грн. за подання позовної заяви до ОСОБА_2 по справі № 522/18351/23-Е.

Відповідно до Платіжної інструкції 0.0..1 від 03.10.2023 р. позивачем сплачено судовий збір в розмірі 536.80 грн. та комісії 5.37 грн. за подання заяви про забезпечення позову по справі № 522/18351/23-Е.

Квитанції ТОВ ПОШТОВА СЛУЖБА "Е-ПОСТ" () підтверджують надіслання наступної кореспонденції по справі:

Відповідно до квитанції: 524119, код авторизації: 647488, 43 7403, код авторизації: 133484 від 03.10.2023 р. позивачем сплачено поштові послуги за відправлення копії заяви про забезпечення позову третій особі - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на суму 97.20 грн.

Згідно з квитанцією: 983511, код авторизації: 506359 від 18.09.2023 р. за відправлення № 1045260 сплачено 63.60 грн.

Згідно з квитанцією: 656488, код авторизації: 613436 від 29.09.2023 р. за відправлення № 1048133 сплачено 73.20 грн.

Згідно з квитанцією: 458843, код авторизації: 631440 від 29.09.2023 р. за відправлення № 1048136 сплачено 41.40 грн., що в цілому становить 11 653.57 грн.

Положеннями ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 140 ЦПК України особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат. Розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

В постанові від 04 липня 2018 року по справі №310/11534/13-ц Велика Палата Верховного Суду під час ухвалення судового рішення за правилами цивільного судочинства вважала можливим керуватися однією з аксіом цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», що означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права».

В додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382дс19) зроблено висновки, що «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін».

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13.02.2019 р. у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня2014р. у справі «East/WestAllianceLimited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Барк шевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від, 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс-19), постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.02.2021 р. № 554/2586/16-ц, від 17.02.2021 р. № 753/1203/18.

Між тим, як слідує з рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 жовтня 2024 року з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) було стягнуто витрати по сплаті судового збору в сумі 2 630 гривень 32 копійок, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача витрат по сплаті судового збору в розмірі 10 736,00 гривень.

Щодо інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, суд виходить з наступного.

З матеріалів справи слідує, що позивачем понесено витрати на надіслання кореспонденції по справі та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 536,80 грн., а також комісії 5,37 грн. та 100 грн. комісії за сплачений судовий збір за подання позову.

Так, витрати на надіслання кореспонденції по справі складають 275,40 грн., що підтверджується відповідними квитанціями, які містяться в матеріалах справи, витрати за подання заяви про забезпечення позову - 536.80 грн. та витрати на банківську комісію загалом складають 105,37 грн.

Як уже зазначалось, відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судові витрати, які складаються з витрат на оплату банківських послуг під час сплати судового збору в сумі 105,37 грн. на переконання суду, не можуть бути стягнуті, з огляду на таке.

Банківська комісія - це грошові суми, що списуються з рахунків клієнтів як плата за обслуговування рахунку або за надання спеціальних послуг. Банківська комісія береться також за оплату чеків, розміщення депозитів, виконання постійних доручень, пряме дебатування.

Оскільки банк було обрано позивачем самостійно та банківська комісія за своєю суттю не є частиною судового збору чи судовими витратами, який встановлюється державою відповідним нормативно-правовим актом та є обов`язковим до сплати, то стягненню на користь позивача підлягають виключно судові витрати без врахування комісії. Комісію за обслуговування було стягнуто обраним позивачем банком за надання йому банківської послуги.

Такої позиції дотримується Верховний суд у справі №826/4893/17 в ухвалі від 04 грудня 2019 року.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі № 523/12032/18 (провадження № 61-6898св22).

Відтак, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на банківську комісію.

З огляду на зазначене, до понесених позивачем витрат слід віднести витрати на надіслання кореспонденції по справі, які складають 275,40 грн. та витрат за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 536,80 грн., що загалом становить 812,20 грн.

В той же час, позовні вимоги за рішенням суду, були задоволені частково, а саме на 24,50 % позовних вимог (130 000,00 євро від 530847,87 євро).

Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача ; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги були частково задоволені, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати у загальному розмірі 198,98 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.133, 137, 141, 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у цивільній справі №522/18351/23-Е за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судові витрати в розмірі 198 гривень 98 копійок.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: