ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 року

м. Харків

справа № 646/2855/24

провадження № 22ц/818/3018/24

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Мальованого Ю.М., Яцини В.Б.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс»,

третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В.В.

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 на додаткове рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 червня 2024 року в складі судді Барабанової В.В.

в с т а н о в и в:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо Вадим Вікторович про повернення стягнення за виконавчим написом нотаріуса та просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 грошову суму в розмірі 24 367,76 грн та судові витрати (судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу).

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 травня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 в порядку повернення стягнутої суми за виконавчим написом № 21600 від 12 березня 2021 року, який вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В., грошові кошти у розмірі 24 367,76 грн; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі, у вигляді судового збору в розмірі 1211,20 грн.

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення та просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на його користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.

Додатковим рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 червня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду ОСОБА_1 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати додаткове рішення та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн; стягнути з відповідача судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції в розмірі 5000,00 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ним надано суду в якості надання професійної правничої допомоги наступні документи: копію договору про надання професійної правничої допомоги; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; копію акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) до договору про надання професійної правничої допомоги. Вказав, що витрати на професійну правову допомогу можуть відшкодовуватись незалежно від того, оплачені вони стороною до моменту заявлення вимоги про їх відшкодування, чи будуть оплачені лише в майбутньому. При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, а отже немає необхідності надавати детальний опис робіт.

22 вересня 2024 року за допомогою системи «Електронний суд» ОСОБА_1 через свого представника до суду апеляційної інстанції подав заяву про долучення до матеріалів справи документів, а саме:

додаткова угода № 1 від 16 червня 2024 року до договору № 12-02/2024 від 12 лютого 2024 року, укладена між адвокатом Шовковим О.С. та ОСОБА_1 , за умовами якої сторони вирішили доповнити договір № 12-02/2024 від 12 лютого 2024 року пунктом 4.9 в наступній редакції: «4.9. Вартість гонорару адвоката за представництво клієнта за цим договором у суді апеляційної інстанції сторони визначили у фіксованому розмірі 5000,00 грн. Розмір гонорару не залежить від кількості судових засідань, витраченого часу, підготовлених документів і т. ін. Клієнт здійснює оплату суми гонорару, визначеної п.4.9 у строк не пізніше десяти робочих днів з дня набрання законної сили судовим рішенням»;

акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 22 вересня 2024 року до договору № 12-02/2024 від 12 лютого 2024 року, за яким виконавець надав, а замовник прийняв надані послуги: надання клієнту усних консультацій і роз`яснень, усний правовий аналіз; виготовлення та подача апеляційної скарги; представлення інтересів клієнта в суді апеляційної інстанції. Вартість гонорару за надання правової допомоги в суді апеляційної інстанції визначена в п.4.9 договору про надання правової допомоги від 12 лютого 2024 року № 12-02/2024 та додаткової угоди № 1 від 16 червня 2024 року.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 19 вересня 2024 року відповідно до вимог ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд справи призначено без повідомлення (виклику) учасників справи.

Судова колегія, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, додаткове рішення суду скасувати.

Додаткове рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження сплати коштів в розмірі 7000,00 грн, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та ін.), які б засвідчували факт того, що позивач дійсно поніс витрати на правничу допомогу. Крім того, заявником не долучено до заяви про ухвалення додаткового рішення з приводу витрат на правничу допомогу перелік та вартість наданих послуг, зокрема, акту виконаних робіт.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у провадженні суду першої інстанції перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В.В. про повернення стягнення за виконавчим написом нотаріуса.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 зазначив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.

Інтереси ОСОБА_1 в ході розгляду справи представляв адвокат Шовков О.С. на підставі договору про надання професійної правничої допомоги № 12-02/2024 від 12 лютого 2024 року, ордерів на надання правничої (правової) допомоги № 1292300 від 25 липня 2023 року та № 1359449 від 18 лютого 2024 року, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДН № 5112 від 25 липня 2018 року.

Відповідно до пункту 4.1 договору вартість гонорару адвоката в суді першої інстанції сторони визначили у фіксованому розмірі 7000,00 грн. Розмір гонорару не залежить від кількості судових засідань, підготовлених документів і т. ін.

Пунктом 4.2 договору передбачено, що клієнт здійснює оплату суми гонорару, визначеної п.4.1, у строк не пізніше десяти робочих днів з дня після набрання судовим рішенням у справі законної сили, якщо сторони не домовляться про інше.

Пунктом 7.6 договору передбачено, що виконанням адвокатом своїх зобов`язань за договором є підписання сторонами акту приймання-передачі виконання робіт (наданих послуг) довільної форми.

У квітні 2024 року до суду першої інстанції Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» подав заперечення, в яких також заперечував щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 травня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 в порядку повернення стягнутої суми за виконавчим написом № 21600 від 12 березня 2021 року, який вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В., грошові кошти у розмірі 24 367,76 грн; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі, у вигляді судового збору в розмірі 1211,20 грн.

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення та просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на його користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.

Також надано до суду складений між адвокатом Шовковим ОС. та ОСОБА_1 акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 10 травня 2024 року до договору № 12-02/2024 від 12 лютого 2024 року, відповідно до якого виконавець надав, а замовних прийняв надані послуги: ознайомлення з матеріалами, наданими клієнтом, надання усних консультацій і роз`яснень, усний правовий аналіз; виготовлення та направлення процесуальних документів; виготовлення заяв, звернень.

16 червня 2024 року між адвокатом Шовковим О.С. та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1 до договору № 12-02/2024 від 12 лютого 2024 року, за умовами якої сторони вирішили доповнити договір № 12-02/2024 від 12 лютого 2024 року пунктом 4.9 в наступній редакції: «4.9. Вартість гонорару адвоката за представництво клієнта за цим договором у суді апеляційної інстанції сторони визначили у фіксованому розмірі 5000,00 грн. Розмір гонорару не залежить від кількості судових засідань, витраченого часу, підготовлених документів і т. ін. Клієнт здійснює оплату суми гонорару, визначеної п.4.9 у строк не пізніше десяти робочих днів з дня набрання законної сили судовим рішенням»;

22 вересня 2024 року адвокатом Шовковим О.С. та Перемотом Є.С. складено акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) до договору № 12-02/2024 від 12 лютого 2024 року, за яким виконавець надав, а замовник прийняв надані послуги: надання клієнту усних консультацій і роз`яснень, усний правовий аналіз; виготовлення та подача апеляційної скарги; представлення інтересів клієнта в суді апеляційної інстанції. Вартість гонорару за надання правової допомоги в суді апеляційної інстанції визначена в п.4.9 договору про надання правової допомоги від 12 лютого 2024 року № 12-02/2024 та додаткової угоди № 1 від 16 червня 2024 року.

За змістом статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до статті 33 Правил адвокатської етики, єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар.

Розмір гонорару та порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді.

Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Також Велика Палата Верховного Суду зазначила, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Аналогічні висновки наведено також в постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 та від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц.

Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня 2022 року у справі № 757/36628/16-ц.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.

Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19), від 20 вересня 2023 року у справі № 753/7936/22 (провадження № 61-1519св23).

У додатковій постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2024 року у справі № 604/484/23 (провадження № 61-17933св23), додаткові постанові від 02 жовтня 2024 року у справі № 752/24975/20 (провадження № 61-9599св23).

Матеріалами справи підтверджується факт отримання ОСОБА_1 послуг адвоката з надання правової допомоги. Зокрема, адвокатом Шовковим О.С. в інтересах позивача подано до суду позовну заяву, заяву про намір надати докази в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України, заяви про проведення підготовчого судового засідання та розгляд справи без участі позивача та його представника.

Разом з тим, справа про повернення стягнення за виконавчим написом нотаріуса для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, не потребує дослідження великого обсягу доказів та залучення багатьох учасників, ціна позову складає лише 24 367,76 грн. Фактично адвокатом складено лише один процесуальний документ у справі. У судових засіданнях адвокат участі не брав.

Поданий представником позивача позов не є великим за обсягом та складним за змістом, з урахуванням категорії справи не потребує від професійного адвоката значної кількості часу і зусиль на його складання.

Враховуючи складність справи та виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної роботи, а також враховуючи задоволення позовних вимог та заперечення відповідача щодо витрат на правничу допомогу, колегія суддів вважає, що справедливим і співмірним буде стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 4000,00 грн у рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді першої інстанції.

Також, враховуючи викладене колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_1 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції підлягає задоволенню частково, у сумі 2000,00 грн.

Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, їх обсягу з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Додаткове рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 червня 2024 року скасувати.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 4000,00 грн у рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді першої інстанції.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 2000,00 грн у рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді апеляційної інстанції.

В іншій частині заяв відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3 статті 389 ЦПК України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді Ю.М. Мальований

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 18 листопада 2024 року