Справа № 214/9709/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення заяви

18 листопада 2024 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Сіденко С. І. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів у розмірі 311279,81 грн.

Разом з позовною заявою позивач подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на всі грошові кошти ОСОБА_2 в розмірі 311 279,81 грн., а також на кошти, що знаходяться на будь-яких рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах у межах суми позову та накладення арешту на все нерухоме майно та транспортні засоби, що належать ОСОБА_2 .

Вивчивши матеріали заяви та додані до неї додатки, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.151ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заява про забезпечення позову повинна відповідати вимогам ст. 151 ЦПК України.

Відповідно до ч. 6 ст.151ЦПК України, до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Однак, як вбачається з поданої заяви, що до заяви не додано документ, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Натомість, в заяві позивач зазначає, що є військовослужбовцем, та увідповідності до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовийзбір» звільнений від сплати судового збору.

За приписами п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Згідно з ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Статтею 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Таким чином, для звільнення від сплати судового збору на підставі п.12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовийзбір» особа повинна мати статус військовослужбовця, а спір у справі повинен бути пов`язаний із проходженням нею військової служби, тобто професійною діяльністю особи, пов`язаною із обороною України.

З матеріалів справи вбачається, що предмет спору у цій справі не пов`язаний із проходженням позивачем військової служби чи виконанням військового обов`язку, оскільки відповідно до позовних вимог між сторонами по справі виникспір щодо стягнення боргу за розпискою.

Таким чином, ОСОБА_1 не звільнений від сплати судового збору на підставі п. 12 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», при зверненні із заявою про забезпечення позову доказів сплати судового збору до матеріалів справи не долучив.

Відповідно до вимог ч. 10 ст.153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимогстатті 151цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Оскільки вказана заява не відповідає вимогам ст.151 ЦПК України, то її необхідно повернути заявнику.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 10, 13, 152-153, 247, 353-355ЦПК України -

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що після усунення вказаних недоліків, він має право повторно звернутись до суду із заявою про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Сіденко С. І.