№ 2-з/183/104/24

У Х В А Л А
18 листопада 2024 року м. Самар
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Парфьонова Д.О., розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та пені за прострочення сплати аліментів,
15 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 242 997,10 грн та неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з 19 листопада 2015 року по 01 листопада 2024 року в розмірі 242 997,10 грн, а всього 485 994,20 грн.
15 листопада 2024 року ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, в якій просить забезпечити її позов шляхом заборони ОСОБА_2 вчиняти будь-яким чином відчуження квартири за адресою: АДРЕСА_1 , до погашення боргу.
Заява обґрунтована наявністю судового рішення, яким з відповідача на користь позивача стягнуто на утримання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 31 серпня 2015 року до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що заборгованість за аліментами становить на день звернення з позовом 242 997,10 грн. Відповідач є власником двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , вартість якої за середньою ринковою ціною становить 909 895,80 грн. Указує, що їй стало відомо, що відповідач має намір відчужити своє майно родичам та не бажає сплачувати аліменти та заборгованість.
Позовна заява та заява про забезпечення позову передані головуючому судді 18 листопада 2024 року.
Сторони у судове засідання, на підставі ч. 1 ст. 153 ЦПК України, не викликались.
Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд вважає, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
За змістом і формою, подана заява про забезпечення позову відповідає вимогам статті 151 ЦПК України.
Відповідно до п. 2, 4 ч. 1, ч. 2, 3 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі: забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
При встановленні зазначеної відповідності слід ураховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.
Частина 3 статті 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Так, спір у цій справі фактично стосується питання щодо стягнення з відповідача заборгованості за аліментами та пені, нарахованої позивачем у загальному розмірі 485 994,20 грн. Поданий позов свідчить про виникнення спору між сторонами щодо заборгованості. Надані позивачем до позову докази свідчать про нарахування державним виконавцем при виконанні виконавчого листа у справі № 183/5619/15 від 19 листопада 2015 року заборгованості зі сплати аліментів на користь позивача у сумі 214 615,20 грн за період з липня 2018 по вересень 2024 року з вказівкою про сплату боржником за цей період 0,00 грн. Також, позивачем подано розрахунок пені на суму 242 997,10 грн. При цьому майно, щодо якого позивачем подано заяву про забезпечення позову, згідно з наданими позивачем до заяви про забезпечення доказами у виді Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 402927799 від 08 листопада 2024 року зареєстроване за відповідачем, ОСОБА_2 з 02 лютого 2007 року на праві приватної власності.
Таким чином, вирішуючи заяву, суд виходить з того, що наданими суду доказами доведено існування спору між сторонами та, з огляду на наявність спору, його предмет, підстави виникнення заборгованості та доводи позивача про намагання відповідача відчужити майно на користь третіх осіб, суд також висновує наявність підстав для висновку, що невжиття заходів забезпечення, на яких наполягає позивач, може істотно ускладнити ефективний захист оспорюваних прав позивача, за захистом яких вона звернулася. При цьому, з огляду на середню ринкову ціну подібного майна в м. Самар на момент подання позову суд висновує про відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати заявник, позовним вимогам.
Внаслідок викладеного суд вважає за можливе забезпечити позов шляхом заборони ОСОБА_2 вчиняти певні дії, а саме будь-яким чином відчужувати квартиру АДРЕСА_2 .
Також суд висновує, що застосування саме такого заходу забезпечення позову в цьому випадку, враховуючи предмет та підстави позову, буде спрямовано на забезпечення збалансованості інтересів сторін та запобігання імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів. Зможе гарантувати можливе реальне відновлення порушених прав позивача у випадку задоволення позову та буде найменш обтяжливим заходом забезпечення для відповідача, оскільки не покладе надмірного тягаря на відповідача.
Підстав для застосування зустрічного забезпечення суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст. 149, 150, 157, 260 ЦПК України, суд, -
заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.
Зустрічне забезпечення не застосовується.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем складення ухвали суду.

Учасник справи може звернутися до суду з мотивованим клопотанням про скасування заходів забезпечення позову у відповідності до ст. 158 ЦПК України.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом та виконується негайно з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження, в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Примірник ухвали про забезпечення позову негайного направити заявникові та для виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову, яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Судом роз`яснюється, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 148 ЦПК України, за невиконання ухвали про забезпечення позову у встановлений судом строк, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання протягом трьох років з наступного дня після постановлення ухвали.

Ухвала суду складена і підписана 18 листопада 2024 року.

Учасники справи:

стягувач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ;

боржник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; РНОКПП не відомий; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Д. О. Парфьонов