Справа № 361/356/14-ц
Провадження № 4-с/361/35/24
У Х В А Л А

24 червня 2024 року суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Писанець Н.В., розглянувши скаргу представника скаржника ОСОБА_1 адвоката Кулачко Тараса Миколайовича на бездіяльність державного виконавця,

ВСТАНОВИВ :

У червні 2024 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшла скарга представника скаржника ОСОБА_1 адвоката Кулачко Тараса Миколайовича на бездіяльність державного виконавця, в якій він просив визнати неправомірною бездіяльність заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (правонаступником якого є відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Перепелиці А.В. щодо не зняття арешту з належного ОСОБА_1 майна, накладеного на підставі постанови відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 24.01.2019 року у виконавчому провадженні №52264457. Зобов`язати державного виконавця Перепелицю А.В. або іншу посадову особу зняти арешт з майна належного ОСОБА_1 та вилучити з Державного реєстру речових прав обтяження № 29978217.

Вирішуючи питання щодо прийняття до свого провадження скарги на дії державного виконавця, суд враховує наступне.

Відповідно до ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно роз`яснень, наданих ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ, на даних у листі від 28.01.2013№ 24-152/0/4-13 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільній справі» у разі якщо подано клопотання про поновлення строку на оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця, то у будь-якому випадку це клопотання вирішується в судовому засіданні відповідно до вимог статті 73 ЦПК.

При вирішенні питання про те, які підстави можна вважати поважними для поновлення строку звернення до суду з відповідною скаргою, суд має керуватися тим, що вичерпного переліку таких підстав ЦПК не містить, вони у кожному конкретному випадку залежать від певних ситуацій. При цьому судом також має враховуватися прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує справедливий судовий розгляд, а виконання рішення суду є завершальною частиною розгляду цивільної справи.

Відповідно до ч.1, 4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст.77ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

На підставі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Доведеність поважності причин пропуску цього строку за правилами статті 81 ЦПК України покладається на заявника ОСОБА_1 .

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

За змістом ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Згідно з частиною 6 вищезазначеної статті про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Згідно вимог ч. 1, 2, 3, 5 ст. 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Отже, суд зобов`язаний перевірити, чи дотримано заявником, встановлений статтею 449 ЦПК України десятиденний строк на звернення до суду з такою скаргою, а якщо не дотримано, то чи підтверджуються його доводи в заяві про поновлення пропущеного строку поважність причин такого пропуску.

Із змісту скарги вбачається, що заявник ОСОБА_1 дізналася про існування арешту на належне їй майно отримавши 03.05.2024 року Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №377236425.

Скаргу направлено до суду засобами поштового зв`язку 17.06.2024 року та отримано Броварським міськрайонним судом Київської області 21.06.2024 року.

Аналіз вищенаведеного переконує суд в тому, що скаржником та його представником пропущено строк на звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця. Оскільки заявником та його представником не подано заяву на поновлення строку на звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця із зазначенням доводів поважності пропуску такого строку, тому підстав для поновлення строку на подання вищевказаної скарги немає.

Враховуючи, що строки звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця пропущені, скарга представника скаржника ОСОБА_1 адвоката Кулачко Тараса Миколайовича на бездіяльність державного виконавцяпідлягає залишенню без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 73, 77-81, 126-127, 258-260,447-453 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Скаргу представника скаржника ОСОБА_1 адвоката Кулачко Тараса Миколайовича на бездіяльність державного виконавця- залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Учасник справи у разі постановлення ухвали за його відсутності має право оскаржити ухвалу в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Писанець Н.В.