справа № 274/7071/24
провадження № 2/0274/1717/24
Рішення

Іменем України

15.10.2024 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі: судді Вдовиченко Т.М., за участі секретаря судового засідання - Рудич М.О., розглянувши в м. Бердичеві Житомирської області в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості -

в с т а н о в и в :

Представник позивача ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовною заявою, згідно якої просить стягнути з відповідача на користь ТзОВ "Коллект центр" заборгованість за Договором про споживчий кредит №1452952 від 17.07.2021 у розмірі 16322,29 грн з тих підстав, що відповідач порушив свої зобов`язання, які передбачені кредитним договором, право грошової вимоги за яким перейшло до позивача.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 17.07.2021 між відповідачем та ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» було укладено кредитний договір №1452952, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 9250,70 грн.

29.11.2021 між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги № 29/11-1, відповідно до якого ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у т.ч. за кредитним договором №1452952 від 17.07.2021, що укладений між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ОСОБА_1 .

У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, у т.ч. за кредитним договором №1452952 від 17.07.2021, що укладений між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ОСОБА_1 .

Не виконуючи належним чином зобов`язання за кредитним договором, відповідач порушив умови кредитного договору. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, станом на 27.08.2024 становить 16322,29 грн., з яких: 8262,20 грн заборгованість за тілом кредиту; 6469,34 грн заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, 1239,33 грн заборгованість за комісіями, 292,34 грн інфляційні збитки, 59,08 нараховані 3% річних.

Просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за договором про надання кредиту №1452952 від 17.07.2021 року у розмірі 16322,29 грн, понесені витрати на сплату судового збору та витрати на правову допомогу у розмірі 9000 грн.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04.09.2024 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін ( а.с. 37-38).

Відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення ухвали суду про відкриття провадження у справі рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу зареєстрованого місця його проживання, який повернувся до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

У постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Враховуючи, що справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, ненадходження від відповідача відзиву на позовну заяву, суд вирішив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.

З`ясувавши обставини, дослідивши докази, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 17.07.2021 ОСОБА_1 звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» з Заявкою на отримання кредиту в якій просила надати їй кредит в сумі 9250,70,00 грн строком на 15 днів (а.с.9)

17.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1452952, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 9250,70 грн, строком на 15 днів тобто до 01.08.2021 (п.1.3-1.4 Кредитного договору) (а.с.6 -7).

Сторони також погодили проценти за користування кредитом - 9000,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,9300 % за кожен день строку користування кредитом; за останній день строку користування кредитом - у розмірі - 15,00% від суми кредиту ( 1.5. Договору).

У випадку неповернення кредиту та несплати процентів у повному обсязі, у строк встановлений п.1.4. Договору, позичальник підтверджує намір та надає згоду на продовження строку користування кредитними коштами на 13 днів (автоматичне продовження). Після продовження строку користування кредитними коштами, позичальник сплачує проценти (плату за користування грошовими коштами) у розмірі 4,65 % за кожен день користування кредитом (п.1.6 Договору).

Невід`ємною частиною договору є Паспорт споживчого кредиту, згідно якого відповідач мав сплатити 9250,70 грн кредиту: загальні витрати за кредитом з урахуванням п.1.5 складають 2678,08, з урахуванням п.1.6 - 8690,90 грн, Орієнтовна загальна вартість кредиту з урахуванням п.1.5 - 11928,78 грн, з урахуванням п.1.5 та 1.6 - 17881,60 грн, а також Графік платежів (а.с.7 зворот, 8 зворот).

За умовами зазначеного кредитного договору відповідачу 17.07.2021 були перераховані кредитні кошти в сумі 9250,70 грн про що свідчить чек №14739 від 17.07.2021 (а.с.9 зворот).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитом № 1452952 відповідач здійснював оплату по кредиту 22.07.2021 в сумі 430,15 грн, 06.08.2021 в сумі 1153,5 грн, 22.09.2021 в сумі 1161,34 грн). Станом на 29.11.2021 заборгованість за кредитом становить 15970,87 грн, з яких тіло - 8262,20 грн, проценти- - 6469,34 грн, комісія - 1239,33 (а.с.10)

29.11.2021 між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 29/11-1, згідно умов якого ТОВ ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги (а.с.13-14).

Відповідно до Реєстру боржників від 29.11.2021 до Договору факторингу № 29/11-1, до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 1452952 від 17.07.2021 (а.с.15-18).

Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Вердикт Капітал», станом на 10.03.2023 ОСОБА_1 нараховано 3% річних в розмірі 59,08 грн за період з 29.11.2021 по 23.02.2022 та інфляційні збитки в розмірі 292,34 грн за період з 29.11.2021 по 23.02.2022 (а.с.11).

10.03.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-03/2023/01, згідно умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» права вимоги, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги (а.с.19-21).

Відповідно до Реєстру боржників від 10.03.2023 до Договору № 10-03/2023/01, до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 1452952 від 17.07.2021 в сумі 16322,29 грн (а.с.23-25).

Таким чином між сторонами виникли зобов`язальні, цивільно-правові правовідносини у сфері кредитування, що регулюються нормами ЦК України.

Статтею 626 ЦПК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 628, 629 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За приписами ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом (ч. 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами (ч. 3).

Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, у якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк бо інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Проаналізувавши зміст договору, його форму, суд дійшов висновку, що кредитний договір №1452952 від 17.07.2021 дійсно укладений сторонами правочину ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ОСОБА_1 в письмовій формі. Доказів зворотного відповідач суду не надав, як і не спростував факт укладення договору.

Договір містить повну інформацію щодо особи позичальника, його персональні дані.

Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору. Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача - зобов`язання з повернення кредитних коштів.

Судовим розглядом також встановлено, що свої зобов`язання за кредитним договором кредитодавець виконав належним чином, надавши позичальникові кредит в обумовленому розмірі 9250,70,00 грн.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих коштів, якому відповідає право кредитодавця вимагати їх повернення.

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора в зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-1383/2010 зазначено, що ст.204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину: вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

У даній справі позичальником не доведено належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаним договором, як і презумпція правомірності його не спростована.

Зважаючи на те, що відповідач не повернув кредит протягом строку, обумовленого сторонами при укладенні договору, тим самим допустив істотне порушення виконання своїх кредитно-договірних зобов`язань, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту) в сумі 8262,20 грн, процентів в сумі 6469,34 грн та комісії в сумі 1239,33 грн.

Щодо вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат за період з 29.11.2021 по 23.02.2022 у сумі 59,08 грн та 292,34,00 грн відповідно, то ст.625ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Проте, згідно з п.15 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

Карантин з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, був встановлений на усій території України з 12.03.2020 до 30.06.2023.

Відповідач допустив невиконання грошового зобов`язання за кредитним договором у період дії карантину, а тому позовні вимоги в частині стягнення нарахованих 3 відсотків річних та інфляційних втрат задоволенню не підлягає.

Таким чином, позов ТОВ «Коллект Центр» підлягає частковому задоволенню, з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №1452952 від 17.07.2021 у загальному розмірі 15970,87 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу (тілом кредиту) в сумі 8262,20 грн, заборгованість за нарахованими процентами в сумі 6469,34 грн та заборгованість за комісією в сумі 1239,33 грн.

Щодо стягнення з відповідача судових витрат, а саме: судового збору та витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно з ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 та 6 ст. 137 ЦПК України).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

У постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19) та від 30 вересня 2020 року в справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19) викладено правовий висновок про те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії», заява № 58442/00, зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Розмір витрат на професійну правничу допомогу має бути не тільки доведений та документально обґрунтований, але й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу надано: договір про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024, укладений між ТОВ «Коллект Центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс»; заявку про надання юридичної допомоги № 40 від 30.07.2024 з приводу стягнення заборгованості з ОСОБА_1 ; акт № 1 про надання юридичної допомоги від 06.08.2024 на суму 9000,00 грн, з яких: усна консультація 2 години - 3000,00 грн, складання позовної заяви 2 години - 6000,00 грн ( а.с. 29-33).

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, суд відповідно до положень ст.141 ЦПК України дійшов висновку про те, що розмір судових витрат на правову допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача ТОВ «Коллект Центр» підлягає стягненню пропорційно до розміру задоволених вимог, тобто в сумі 8730 грн (9000 грн х 0,97 коефіцієнт задоволених вимог).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позову сплачено судовий збір в сумі 3028,00 грн ( а.с. 4).

Позов задоволено частково, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2963,00 грн.

Керуючись ст. 12 -13,76-81,89, 133,137,141,258,263-265,274-275,279,354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 /РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 / на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (місце знаходження: вул. Мечнікова, 3, оф. 306, м. Київ, ) заборгованість за кредитним договором № 1452952 від 17.07.2021 у загальному розмірі 15970,87 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу (тілом кредиту) в сумі 8262,20 грн, заборгованість за нарахованими процентами в сумі 6469,34 грн та заборгованість за комісією в сумі 1239,33 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судовий збір в сумі 2963,00 грн та 8730 грн витрат на правничу допомогу.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя : Т.М. Вдовиченко