Справа № 589/4863/24
Провадження № 2-н/589/811/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 року

Суддя Шосткинського міськрайонного суду Сумської області Курбанова А.Р., розглянувши заяву акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «СУМИГАЗ» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надання послуг з розподілу природного газу в розмірі 1202 грн. 73 коп. з ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

18.10.2024р. акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «СУМИГАЗ» звернулося до суду з заявою про стягнення заборгованості за надання послуги з розподілу природного газу в розмірі 1202 грн. 73 коп. з ОСОБА_1 за період з 01.07.2021р. по 30.09.2023р.

Суд, вивчивши вказану заяву, вважає за необхідне відмовити заявнику у видачі судового наказу, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Як вбачається з вимог заяви про видачу судового наказу, АТ «Оператор газорозподільної системи «СУМИГАЗ» просить видати судовий наказ про стягнення заборгованості за надання послуг з розподілу природного газу за період з 01.07.2021р. по 30.09.2023р. в розмірі 1202 грн. 73 коп. При цьому оскільки предметом заяви є вимоги про стягнення заборгованості, що утворювалася щомісячно, оскільки граничний строк виконання відповідних грошових зобов`язань за попередній місяць боржника наступав 20 числа наступного місяця, відповідно строк позовної давності спливає щодо кожного місячного зобов`язання окремо. Тобто заявником заявлено вимоги, зокрема, про стягнення сум заборгованості за надання послуг з розподілу природного газу за період з 01 липня 2021р. по 31 серпня 2021р., щодо яких на час звернення з цією заявою пройшов строк, який перевищує позовну давність, визначену загальним правилом ч.1 ст. 257 ЦК України.

У цьому контексті суд звертає увагу заявника, що за загальним правилом, при розгляді вимог в порядку наказного провадження суд не розглядає обґрунтованість заявлених вимог заявлених стягувачем по суті (п. 7 ч. 1 ст. 168 ЦПК України). Водночас, підставою для відмови у видачі наказу є, зокрема, встановлення судом обставин, що з поданої заяви про видачу судового наказу не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, та встановлення обставин спливу позовної давності щодо заявленої вимоги. Такі підстави для відмови у видачі судового наказу свідчать про наявність у суду обов`язку здійснити певний аналіз обґрунтованості вимог заявника на предмет наявності/порушення його права, щодо спливу позовної давності, в тому числі щодо наявності прострочення виконання зобов`язання боржником (зокрема, з метою визначення періоду, який знаходиться в межах позовної давності). Однак, такі повноваження суду в межах наказного провадження є обмеженими, враховуючи функціональне призначення інституту наказного провадження та принцип пропорційності цивільного судочинства (ст. 11 ЦПК України). У випадку встановлення судом обставин, які свідчать про необґрунтованість вимог заявника у певній частині або у випадку заявлення вимог поза межами позовної давності, навіть щодо частини періоду нарахування в межах певного виду вимог, мають місце обставини, які свідчать про відсутність безспірності вимог, що є обов`язковою умовою наказного провадження, а отже суд повинен відмовити у видачі наказу з таких підстав. При цьому, законом не передбачено обов`язку суду здійснювати в такому разі перерахунок заявлених вимог та право суду видавати судовий наказ в частині заборгованості, заявленої в межах конкретного виду вимоги, так як у протилежному випадку суд, буде здійснювати розгляд вимог у порядку, який притаманний для позовного провадження, що суперечить цільовому призначенню інституту наказного провадження.

Таким чином, враховуючи, що у наказному провадженні можливе задоволення лише документально підтверджених і безспірних вимог, а також те, що наказне провадження не передбачає участі боржника при розгляді заяви і він позбавлений можливості подати заяву про застосування строків позовної давності, керуючись приписами п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суд вважає, що АТ «Оператор газорозподільної системи «СУМИГАЗ» у видачі судового наказу слід відмовити.

Відповідно до ч.2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктом 5 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 165, 166 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 257 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «СУМИГАЗ» у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за надання послуг з розподілу природного газу в розмірі 1202 грн. 73 коп. з ОСОБА_1 .

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано до Сумського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області А.Р.Курбанова