ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5415/24 Справа № 191/1111/24 Суддя у 1-й інстанції - Порошина О. О. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів: Петешенкової М.Ю., Красвітної Т.П.,

за участю секретаря судового засідання - Панасенко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Полупанова Ольга Олександрівна, на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2024 року про повернення заяви представника стягувача ОСОБА_1 - адвоката Полупанової Ольги Олександрівни, боржник: ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за клопотанням адвоката Полупанової Ольги Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення іноземного суду, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2024 року заяву представника стягувача - адвоката Полупанової Ольги Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову у справі за клопотанням про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду - повернуто заявнику (а.с. 8,9).

Не погодившись з такою ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 через свого представника подала безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду засобами поштового звязку 03 квітня 2024 року апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с. 12-14).

Інші учасники справи своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, не скористались, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції - скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що, в порушення п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову не містить пропозиції щодо зустрічного забезпечення, яке є гарантією захисту прав та інтересів відповідача та має забезпечити відшкодування збитків відповідача, що можуть бути спричинені забезпеченням позову, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, оскільки підстави для застосування зустрічного забезпечення має вирішуватись судом, тоді як позивач має виконувати вимоги, передбачені п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, щодо зазначення необхідної інформації, а тому, згідно з ч. 10 ст.153 ЦПК України суд вважав встановленим, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, що є наслідком повернення її заявнику.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду, зважаючи на наступне.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Частиною першою статті 466 ЦПК України визначено, що суд за заявою особи, яка подає клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду такого клопотання, якщо невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Зустрічне забезпечення - по суті це гарантія відшкодування можливих для відповідача збитків та має на меті забезпечити певний баланс сторін і нейтралізувати можливі негативні наслідки, які можуть виникнути внаслідок застосування судом забезпечувальних заходів. Згідно з частиною першою статті 154 ЦПК України метою цього інституту є забезпечення відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

За приписами частини шостої статті 154 ЦПК України питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання.

Таким чином, клопотання про зустрічне забезпечення може бути подане та вирішене судом після застосування судом заходів забезпечення позову та за клопотанням іншої сторони.

Відсутність у заяві про забезпечення позову пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення та невирішення судом питання зустрічного забезпечення у спірному випадку не є підставою для скасування ухвали суду про забезпечення позову, оскільки не позбавляє права обтяженої сторони звернутися з клопотанням про таке зустрічне забезпечення окремо у встановленому законом порядку. Таких висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постановах від 21 грудня 2020 року у справі № 487/5726/19 (провадження у справі № 61-4793св20) та від 30 червня 2021 року у справі № 752/2342/19 (провадження № 61-11920св19).

Колегія суддів відзначає, що в даній справі суд першої інстанції, всупереч вимог ст. 154 ЦПК України, передчасно дійшов висновку про повернення заяви про забезпечення позову заявникові, безпідставно застосувавши ч. 10 ст.153 ЦПК України, оскільки відсутність у заяві про забезпечення позову пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення не є підставою для повернення такої заяви, як і не є підставою для скасування ухвали суду про забезпечення позову у разі її ухвалення судом без вирішення судом питання зустрічного забезпечення, як про це наголосив Верховний Суд у вищенаведених постановах. Крім того, колегія суддів відзначає, що відповідач, у разі застосування судом заходів забезпечення позову, не позбавлений положеннями ст. 154 ЦПК України звернутись до суду із клопотанням про застосування зустрічного забезпечення, тому суд першої інстанції передчасно повернув заяву представника стягувача - адвоката Полупанової О.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову у справі за клопотанням про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземног суду на підставі ч.10 ст. 153 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Полупанової О.О. про порушення судом першої інстанції норм процесуального права при розгляді даної заяви, що призвело до постановлення помилкової ухвали, знайшли своє підтвердження, а у суду першої інстанції не було достатніх підстав для застосування ч.10 ст. 153 ЦПК України.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, тому вона підлягає скасування на підставі ст. 379 ЦПК України з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 379 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Полупанова Ольга Олександрівна - задовольнити.

Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2024 року про повернення заяви - скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: М.Ю. Петешенкова

Т.П. Красвітна