Провадження №2/748/632/24
Єдиний унікальний № 748/2252/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" листопада 2024 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Кухта В.О.,

при секретарі Крошка І.С.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В :

17.05.2024 р. до Чернігівського районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява від позивача до відповідачів, в якій позивач просить: 1) cтягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 борг за адресою: АДРЕСА_1 , на користь АТ «ОГС «Чернігівгаз» заборгованості за послугу розподілу природного газу за період з 01.02.2022 р. по 30.11.2023 р. в розмірі 8 391,73 грн; 2) стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 борг за адресою: АДРЕСА_1 , в дольовому порядку, на користь АТ «ОГС «Чернігівгаз» суму сплаченого судового збору 3 028,00 грн.

Представник позивача мотивує свої вимоги тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є споживачами послуг з розподілу природного газу, які надаються АТ «ОГС «Чернігівгаз» з відкритим абонентським рахунком № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до п. 3 гл. 3 Розділу VI Кодексу, Договір укладається з урахуванням ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору розподілу природного газу, що розміщений на офіційному веб-сайті НКРЕКП та Оператора ГРМ (АТ «Чернігівгаз») і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. У випадку із побутовими споживачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 фактом приєднання до умов договору розподілу природного газу (акцептуванням договору) є: надання підписаної споживачем заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутових споживачів) та споживання природного газу документально підтверджене витягом з електронного реєстру платежів. Відповідачі, являючись споживачами в розумінні ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», Кодексу газорозподільних систем, своїх обов`язків по оплаті за розподілений їм природний газ не виконують, у зв`язку з чим у них станом на 30.11.2023 р. виникла перед Заявником заборгованість, яка становить 8 391,73 грн. Як зазначає представник позивача у позовній заяві, дана заборгованість утворилась у зв`язку із відсутністю оплати зі сторони відповідачів за послуги з розподілу природного газу за період з 01.02.2022 р. по 30.11.2023 р. У грудні 2023 р. АТ «Чернігівгаз» вже зверталося до суду із заявою про видачу судового наказу про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Чернігівгаз» заборгованості за послуги з розподілу природного газу. Згодом, 11.12.2023 р. Чернігівським районним судом Чернігівської області видано судовий наказ, який ухвалою суду від 05.01.2024 р. був скасованим за заявою боржника. Оскільки заборгованість у відповідачів перед позивачем не зникла, то АТ «ОГС «Чернігівгаз» вимушений звернутися з даним позовом до суду задля вирішення питання про стягнення боргу за послугу розподілу природного газу із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у солідарному порядку.

Ухвалою суду від 20.05.2024 р. позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву.

10.06.2024 р. до суду надійшов відзив від ОСОБА_1 , в якому остання зазначає про свою незгоду з позовними вимогами АТ «ОГС «Чернігівгаз», оскільки вважає, що позовна заява позивача повністю необґрунтована та є бездоказовою, а провадження відкрите за нею таким, що підлягає закриттю в повному обсязі з огляду на наступне. Позивач АТ «ОГС «Чернігівгаз» не надав відповідних документів, які можуть підтвердити існування між ним та ОСОБА_1 договірних відносин, оскільки у відповідності до норм ГКУ та власне Кодексу (що по суті є правилами), Договір на приєднання до газорозподільної системи/договір на приєднання це письмова угода між оператором газорозподільної системи та замовником послуги, а доказів направлення та відповіді про прийняття, як стверджує відповідач у своєму відзиві, немає. Разом з тим, розрахунок заборгованості по особовому рахунку боржника та копії витягу з електронного реєстру платежів, які АТ «ОГС «Чернігівгаз» надав як доказ не можливо брати до уваги, бо фінансовий документ повинен бути наділений загальними формальними ознаками документів, такими як реквізити, встановлена форма, зміст, а також документ повинен мати вказівку на юридичний факт. В додачу до всього цього, позивач не надав документи, які б підтверджували, що АТ «ОГС «Чернігівгаз» має право надавати послуги з розподілу природного газу. Відповідач ОСОБА_1 робить припущення, що народний газ, викрадений у громади і використаний для власних потреб позивача, який останній хоче стягнути з власника газу через суд, оскільки АТ «ОГС «Чернігівгаз» не надав до позовної заяви документи, які б підтверджували законне користування чи володіння газовими мережами по яким позивач надає послуги з розподілу природного газу. Жодних «операторів ГТС та ГРМ ні серед власників газу, ні серед уповноважених основним законом діяти від імені та в інтересах власника нема, тобто звертаючись до суду про стягнення з власника оплати за газ, його власність, позивач повинен був надати доказ того, що той «газ» у нього був і де він його взяв та по якій ціні, інакше це можна розцінювати як спробу зробити з людини скупщика краденого газу і реалізувати це через суд, бо особистий фізичний влив позивача не подіяв. Також у своєму відзиві відповідач ОСОБА_1 зазначає, що рахунки, які АТ «ОГС «Чернігівгаз» вказує для оплати за послуги розподілу природного газу не зареєстровані в Державному казначействі України і є транзитними рахунками та наголошує на тому, що позивач незаконним шляхом отримав персональні дані так званого «відповідача», та незаконно присвоїв відповідачу EІС-код. Згідно з висновками наукових експертів, проведених з 1997 до 2010 р. в різних країнах світу, зокрема в Україні, штрих-кодний варіант запису цифрового ідентифікатора (використовується при автоматизованій обробці персональних даних) містить символіку, яка ображає релігійні почуття християнина, а отже присвоєння людині особистого номера засуджено на міжнародному і державному рівнях. У той же час між відповідачем ОСОБА_1 та АТ «ОГС «Чернігівгаз» не існує жодних правовідносин у розумінні давач та споживач послуг, то у зв`язку з цим не виникає підстав, з яких у порядку ст. 11 ЦК України виникли б взаємні права і обов`язки. Відповідач ОСОБА_1 стверджує, що на разі є лише відносини у статусі людини, громадянина, як власника викрадених позивачем, Чернігівського газового господарства і з ним персональних даних людини, які використовуються монополістом для отримання неправомірної вигоди. Отже, відповідач ОСОБА_1 , вважає, що персональні дані викрадені. Використання персональних даних, їх оцифровування і внесення в електронні реєстрі не надавала. Законодавством України передбачені чіткий порядок надання послуг постачання природного газу за договором, проте у відповідності до ЦКУ, ГКУ, ЗУ Про захист прав споживачів, ЗУ Про ЖКП, Кодексу ГРМ та іншого законодаства договір не укладався. Заразом, позивач посилається на постанови НКРЕКП, орган, який визначений не конституційним, та який діє всупереч Конституції для встановлення у злочинний спосіб монополії у сфері газопостачання, оскільки у жодній із своїх постанов НКРЕКП таки не зазначено, що людина в статусі громадянин з власними персональними даними зобов`язана сплачувати кошти за природний газ АТ «ОГС «Чернігівгазу» (а перед цим віддати йому ж свою власність природні ресурси, газотранспортні мережі, комунальне газове господарство, свої персональні дані), а тому відповідачка ОСОБА_1 вважає, що монополісти лиш брешуть та залякують у сподіванні на правову неосвідченість тих громадян, чиї персональні дані вони викрали разом з територіальним газовим господарством. Таким чином, як стверджує ОСОБА_1 у своєму відзиві, суд не може брати до уваги голослівні твердження позивача про «постачання» АТ «ОГС» Чернігівгаз» природного газу, що є власністю народу за ст. 13 КУ, де ОСОБА_1 є співвласником того газу, як і газового господарства на території, як і газових мереж по яким нібито позивач транспортував «природний газ» відповідачам. Разом з тим, відповідачка ОСОБА_1 , зазначає, щодо наявності у позивача газу, законності оволодіння тим газом, мережами персональними даними, підставами постачання газу «споживачу», користування газом «споживача», кількості користування, кількості користувачів відсутні у поданій позовній заяві з додатками позивачем. Отже, ОСОБА_1 вимагає у суду: 1) скасувати ухвалу про відкриття провадження у справі № 748/2252/24 від 20.05.2024 р.; 2) зобов`язати позивача надати всі право установчі документи для підтвердження законної діяльності АТ «ОГС «Чернігівгаз» з наданням послуг з розподілу природного газу; 3) заблокувати всі рахунки позивача та накласти арешт на майно позивача, до моменту надання АТ «ОГС «Чернігівгаз» належних документів для підтвердження законної діяльності з надання послуг з розподілу природного газу; 4) стягувати з відповідача ОСОБА_1 судовий збір не можливо, оскільки остання вважає вимоги позивача, щодо ОСОБА_1 незаконними і протиправними та такими, що порушують права споживача та основні права і свободи, гарантовані КУ та у зв`язку з відсутністю договірних відносин між позивачем та відповідачем. Також у відзиві ОСОБА_1 наголосила на тому, що в подальшому листи на ім`я іншого відповідача по справі, а саме ОСОБА_2 забиратися не будуть, так як той не є належним відповідачем. (а.с.27-37)

25.06.2024 р. до суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача, в якому той зазначає, що незгодний з доводами викладеними у відзиві відповідачем ОСОБА_1 і вважає, що позов необхідно задовольнити, стягнувши з відповідачів заборгованість в солідарному порядку за послугу розподілу природного газу за період з 01.02.2022 р. по 30.11.2023 р. в розмірі 8 391,73 грн з огляду на наступне. Відносини між ОГС (Оператором ГРМ у даному випадку Товариством) та споживачами (в тому числі побутовими) регулюються, зокрема, Кодексом газорозподільних систем, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 р. № 2494, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 р. за № 1379/27824, зі змінами (далі Кодекс), на підставі Типового договору розподілу природного газу, форма якого затверджена постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 р. за № 1384/27829. Щодо відсутності правових взаємовідносин з ОСОБА_2 позивач зазначає наступне, відповідно до ч. 3 ст. 9 розподілу III ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» - дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Оскільки при підписанні заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутових споживачів) за адресою: АДРЕСА_1 , від 04.05.2018 р., ОСОБА_1 було надано Довідку про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, згідно якої ОСОБА_2 зареєстрований та проживає за вищезазначеною адресою, а відтак є споживачем природного газу і несе солідарну відповідальність, щодо обов`язку по оплаті за розподілений їм природний газ. Щодо ненадання відповідних документів, які підтверджують існування договірних відносин з АТ «Чернігівгаз» та ОСОБА_1 , позивач повідомляє наступне, що відповідно до п. 3 Гл. 3 Розділу VI Кодексу Газотранспортної системи, Договір укладається з урахуванням ст. ст. 633, 634, 641 та 642 ЦК України, шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору розподілу природного газу, що розміщений на офіційному веб-сайті НКРЕКП та Оператора ГРМ (АТ «Чернігівгаз») і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Пунктом 7 Гл. 3 Розділу VI Кодексу Газотранспортної системи та п. 1.3. Договору передбачено, що фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептуванням договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема: надання підписаної споживачем заяви-приєднання; та/або сплата рахунка Оператора ГРМ; та/або документальне підтвердження споживання природного газу. У випадку із споживачем ОСОБА_1 фактом приєднання до умов договору розподілу природного газу (акцептуванням договору) є: надання підписаної споживачем заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутових споживачів) та споживання природного газу документально підтверджене витягом з електронного реєстру платежів. Разом з тим, ненадання ліцензії на провадження діяльності з розподілу природного газу сторона позивача пояснює це наступним чином, що згідно ст. 9 ЗУ «Про ринок природного газу» господарська діяльність на ринку природного газу, пов`язана з його транспортуванням, розподілом, зберіганням, наданням послуг установки LNG, постачанням природного газу, проводиться за умови отримання відповідної ліцензії. Також, ст. ст. 5, 7 ЗУ «Про природні монополії» державне регулювання діяльності суб`єктів природних монополій у сферах, визначених у ст. 5 цього Закону, здійснюється національними комісіями регулювання природних монополій, які утворюються і функціонують відповідно до цього Закону з особливостями, встановленими законом. Отже, позивач вважає, що відповідно до наведених норм чинного законодавства господарська діяльність з розподілу природного газу є природною монополією, що здійснюється суб`єктами природних монополій операторами газорозподільних систем на підставі ліценції. Також, на підставі викладених норм чинного законодавства постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 16.02.2017 р. № 201 затверджено Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, п. 1.1. яких вказує, що ці Ліцензійні умови розроблені відповідно до Законів України «Про природні монополії», «Про ліцензування видів господарської діяльності», «Про ринок природного газу» та «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг». Таким чином, місце провадження господарської діяльності ліцензіата є територія адміністративно-територіальної одиниці (область, район, місто, село, тощо), де знаходиться газорозподільна система ліцензіата, щодо якої НКРЕКП прийнято рішення про надання права ліцензіату в її межах здійснювати господарську діяльність з розподілу природного газу. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 19.06.2017 р. № 807 зі змінами внесеними постановою від 04.06.2019 р. № 942 АТ «Чернігівгаз» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території Чернігівської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації АТ «Чернігівгаз» та оприлюднено на сайті Регулятора. Отже, Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг місцем провадження господарської діяльності АТ «Чернігівгаз» визнано територію Чернігівської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації АТ «Чернігівгаз» без виключень, що безумовно свідчить про відсутність на території Чернігівської області інших ліцензіатів з розподілу природного газу. З наведеного вбачається, що видача ліцензії оператору газорозподільної системи, яким є позивач, здійснюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг і саме якій здобувач ліцензії серед вичерпного переліку документів зобов`язаний надати документи, що містять відомості про місця та засоби провадження господарської діяльності з розподілу природного газу та документи, що підтверджують перебування на законних підставах у власності чи користування здобувача ліцензії газорозподільних систем. Таким чином, позивач стверджує, що доводи відповідача ОСОБА_1 про відсутність доказів на підтвердження законності перебування газорозподільної системи в межах території Чернігівської області є помилковими та ставлять під сумнів рішення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 19.06.2017 р. № 807 про видачу ліцензії про розподіл природного газу позивачу. Видача уповноважених на те державним органом ліцензії позивачу підтверджує законність перебування газорозподільної системи у власності чи користуванні АТ "ОГС "Чернігівгаз". Рахунки, які АТ «Чернігівгаз» вказує для оплати за послуги з розподілу природного газу регулюються відповідно до Постанови КМУ від 20.10.2021 р. № 1080 «Про забезпечення проведення розрахунків за послуги розподілу природного газу», де відповідно до якої, Оператори газорозподільних систем та їх структурні підрозділи відкривають в уповноважених банках поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять як плата за послуги розподілу природного газу від споживачів, у порядку визначеному Національним банком. Оплата послуг розподілу природного газу здійснюється споживачами шляхом перерахування коштів виключно на поточні рахунки із спеціальним режимом використання, відкриті операторами газорозподільних систем, та їх структурними підрозділами в уповноважених банках для зарахування коштів, що надходять як плата за послуги розподілу природного газу. Щодо незаконного присвоєння відповідачу ОСОБА_1 коду, позивач у відповіді на відзив, зазначає, що п. 2. Гл. 4 Розділу VI Кодексу ГРМ встановлено, що визнання персоніфікованого ЕІС-коду для кожного суб`єкта ринку природного газу, у тому числі для споживачів, підключених до газорозподільних систем, здійснюється у порядку, встановленому Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2493 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 р. за № 1378/27823. За заявою оператора газорозподільної системи оператор газотранспортної системи протягом двох робочих днів з моменту надання заяви відповідно до вимог цієї глави присвоює кожному оператору газорозподільної системи унікальний ЕІС-код і код групи (позиції з 04 по 05 ЕІС-кодів). Оператор газорозподільної системи присвоює ЕІС-коди всім споживачам, що приєднані до газорозподільної системи відповідного оператора та відповідних ЕІС-кодів їх точок комерційного обліку (за необхідності). Оператор газорозподільної системи після присвоєння ЕІС-кодів споживачам, що приєднані до газорозподільної системи відповідного оператора та відповідних ЕІС-кодів їх точок комерційного обліку (за необхідності), передає їх оператору газотранспортної системи протягом 5 робочих днів з моменту присвоєння за формою оператора газотранспортної системи. Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що у побутового споживача природного газу є необхідність у наявності присвоєного Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу, що є однією з підстав для постачання природного газу побутовому споживачу. Отже, вимоги норм Кодексу ГТС та Кодексу ГРМ щодо необхідності наявності у побутового споживача присвоєного Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду жодним чином не порушують права осіб, які через релігійні переконання відмовляються від присвоєння їм Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду, як суб`єкту ринку природного газу. Також необхідно зазначити, що при підписанні заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутових споживачів) від 04.05.2018 р., ОСОБА_1 , надала згоду на обробку своїх персональних даних, а також не заперечувала проти присвоєння ЕІС-коду, та не надавала заяву про відмову у присвоєнні ЕІС-коду, що засвідчується особистим підписом споживача. Водночас, сторона позивача стверджує, що доводи відповідача з приводу НКРЕКП не відносяться до предмету позову. Також, представник позивача зауважує, що відповідач не надав до суду жодних доказів на спростування заявлених позовних вимог на підтвердження заперечень проти позову, а містить лише припущення та аргументи, які не стосуються предмета спору. (а.с.40-58)

15.07.2024 р. до суду надійшло заперечення від ОСОБА_1 , в якому остання висловлює свою незгоду із відповіддю на відзив наданою АТ «ОГС «Чернігівгаз», та вважає його повність необґрунтованим і бездоказовим з огляду на наступне. Відповідач ОСОБА_1 знову звертає увагу на те, що досих пір їй не надано документів, які підтверджували б договірні відносини між нею та позивачем. Надана заява-приєднання позивачем доводить, що відповідач ОСОБА_1 приєднувалась до умов договору ПАТ «Чернігівгаз», а позов подано АТ «ОГС «Чернігівгаз», до якого відповідач ОСОБА_1 не приєднувалася та не підписувала ніяких договорів. На основі цього, як зазначено у даному запереченні, ОСОБА_1 , ні «договору», ні жодних «умов» із АТ «ОГС «Чернігівгаз», не отримувала, ніколи не замовляла і ніколи не була «споживачем», ніколи не надавала свої персональних даних і дозволу на їх використання, ніколи не давала згоди на внесення персональних даних в електронні реєстрі та права на використання персональних даних для утворення «особових рахунків». Правонаступництво від ПАТ «Чернігівгаз» до АТ «ОГС «Чернігівгаз», ОСОБА_1 , вважає не доведеним. Додатків до договору та належного повідомлення про зміну назви юридичної особи остання не отримувала. Також документів, які б підтверджували законне володіння чи користування газовими мережами АТ «ОГС «Чернігівгаз» не надано, як стверджує у своєму запереченні ОСОБА_1 . До всього цього, відповідач ОСОБА_1 у своєму запереченні зазначає, що Витягу з ліцензійного реєстру, паперової копії ліцензії на провадження господарською діяльністю з розподілу природного газу в межах території м. Чернігова та Чернігівської області, Документів, які підтверджують законне користування чи законні підстави для експлуатації газорозподільної системи сторона позивача до позовної заяви та відповіді на відзив не надала. Тобто, ОСОБА_1 вважає, що на даний момент АТ «ОГС «Чернігівгаз» не підтвердило своє право на провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, а отже не підтвердило своє право вступати позивачем. Разом з тим, ОСОБА_1 стверджує, що газоподібне паливо за фізико-хімічними показниками та своєю природою не є природним газом, а відповідно до виписки з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань АТ «ОГС «Чернігівгаз» одним із кодів економічної діяльності має 35.22. Розподілення газоподібного палива через місцеві (локальні) трубопроводи. Отже, відповідно до КВЕД-2010, Клас 35.22 Позивач здійснює економічну діяльність з розподілу газоподібного палива через місцеві трубопроводи, а з відповідача ОСОБА_1 вимагає стягнути за розподіл природного газу, що є різними товарними одиницями, як описує ОСОБА_1 у своєму запереченні. Водночас, у позові є розрахунок заборгованості за надання послуги розподілу природного газу, який здійснений на підставі Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП): № 2777 від 22.12.2021 р. «Про встановлення тарифу за послуги розподілу природного газу для АТ «Чернігівгаз». Позивач постанови до позову, як стверджує ОСОБА_1 , не додав, проте вона є на сайті НКРЕКП, але в неї немає реєстрації в Міністерстві юстиції України. Безпідставність розрахунку також слідує із п. 6.2. Типового договору розподілу природного газу, де сказано: «Тариф, встановлений згідно з п. 6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення, оскільки Постанова НКРЕКП № 2777 від 22.12.2021 р. «Про встановлення тарифу за послуги розподілу природного газу для АТ «Чернігівгаз» не зареєстрована у відповідності до вимог ст. 117 КУ та Указ Президента № 493/92 «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» то вона, як вважає ОСОБА_1 , чинності ще не набула, тому тариф вказаний в Постанові НКРЕКП № 2777 від 22.12.2021 р. не є обов`язковим для споживача, якщо він з ним не погодився. Тобто цін/тарифів на розподіл газу, встановлених відповідно до законодавства ще немає. З вищевикладеного виходить, що немає підстав для позову, оскільки немає порушеного права позивача, АТ «ОГС «Чернігівгаз» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з пропозицією сплати послуг по вказаному тарифу не звертався, та відповідачі з позивачем, на двосторонній основі не узгоджували запропонований позивачем тариф. Таким чином, немає сумніву у тому, що норма вказана в п. 6 ст. 14 ЗУ «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» у частині: «Рішення Регулятора не підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України», адже, як стверджує ОСОБА_1 у своєму запереченні, прямо суперечить ст. 117 Конституції України. В додачу до всього вищевикладеного, позивачем не було надано доказів, що АТ «ОГС «Чернігівгаз» робило звірку кожного місяця із відповідачем по факту отримання послуг розподілу природного газу відповідачем, що направлялися кожен місяць відповідні фінансової документи, які підписані посадовими особами, як того вимагає ДСТУ 4163 2020 р., підтверджується відповідним висновком Верховного Суду при розгляді справи № 299/1153/21. Також у своєму запереченні ОСОБА_1 зазначає, що комунальні послуги вже сплачені з державного бюджету України на підставі ст. 55 Бюджетного кодексу України Захищені видатки бюджети в ч. 2, а також відповідно до ст. 30 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» Повноваження в галузі житлово-комунального господарства, побутового, торгівельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв`язку. Беручи до уваги вищевикладене ОСОБА_1 у своєму запереченні вимагає те ж саме, що і у своєму відзиві на позовну заяву від 10.06.2024 р. (а.с.59-87)

Дослідивши обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ухвалою судді від 05.01.2024 р. скасовано судовий наказ від 11.12.2023 р. про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за послуги розподілу природного газу. (а.с.10)

Відповідно до Заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача від 04.05.2018 р., особовий рахунок № НОМЕР_1 , встановлено, що ознайомившись з умовами Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2498 на офіційному сайті НКРЕКП, сайті Оператора ГРМ в мережі Інтернет та в друкованому виданні, що публікується в межах території ліцензованої діяльності: газета «Десянська правда» від 31.12.2015 р. № 52, ОСОБА_1 приєдналась до умов Договору розподілу природного газу, внаслідок чого останній був присвоєний ЕІС-код № 56XM41A69388344P на приватний будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_1 посвідчила вищезазначений договір своїм особистим підписом. (а.с.5)

Згідно із довідкою № 988 від 21.11.2018 р. виданою Анисівською сільською радою Чернігівського району Чернігівської області, встановлено, що станом на 2018 рік ОСОБА_2 зареєстрований і проживає в АДРЕСА_1 . Разом з ним, за вищевказаною адресою, не зареєстровані, але фактично проживають: ОСОБА_1 дружина, ОСОБА_3 син. Тобто, на момент укладення вищевказаного Договору розподілу природного газу в будинку за адресою: АДРЕСА_1 проживали: 1) ОСОБА_2 , 2) ОСОБА_1 , ОСОБА_3 . (а.с.7)

Відповідно до витягу з електронного реєстру платежів Приватбанк від 21.03.2023 р., особовий рахунок № НОМЕР_1 , встановлено, що за період 2 (лютий), період 2023 р., ОСОБА_1 сплатила 20.03.2023 р. за послугу розподілу природного газу кошти у розмірі 1 661,28 грн. (а.с.6)

Згідно із розрахунком за наявність заборгованості за розподіл (доставку) природного газу за період з 01.02.2022 р. по 30.11.2023 р., особовий рахунок № НОМЕР_1 , встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , виникла заборгованість за послуги розподілу природного газу у осіб, які проживають за даною адресою, а саме: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у розмірі 8 391,73 грн. Також, з 01.01.2022 р. ціна за 1 куб. м. становить 2,112 грн, відповідно до Постанови НКРЕКП 2777 від 22.12.2021 р. (а.с.4)

Відповідно до Вимоги на суму 7 318,68 грн від 26.09.2023 р., особовий рахунок № НОМЕР_1 , встановлено, що відповідачку ОСОБА_1 позивач повідомляв про наявність у неї заборгованості за послугу розподілу природного газу перед АТ «ОГС «Чернігівгаз», що підтверджується накладною № 599, де відправником є юридична особа АТ «Чернігівгаз» (місцезнаходження: вул. Любецька, буд. 68, м. Чернігів, 14021), а відповідно одержувачем є фізична особа ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) від 26.09.2023 р. (а.с.8,9)

Згідно із відповіді на запит від 20.05.2024 р. наданої Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Чернігівській області, встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 . (а.с.15) Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки: № 379302300 від 20.05.2024 р., встановлено, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 належить відповідачу ОСОБА_1 (а.с.18)

Відповідно до відповіді на запит від 20.05.2024 р. наданої Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Чернігівській області, встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.16)

Відповідно до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 19.06.2017 р. № 807 зі змінами внесеними Постановою від 04.06.2019 р. № 942 АТ «Чернігівгаз» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території Чернігівської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності господарському віданні, користуванні чи експлуатації АТ «Чернігівгаз» та оприлюднено на сайті Регулятора за посиланням: https://www.nerc.gov.ua/?id=25958. (а.с.48,49)

Згідно із Постановою КМУ від 20.10.2021 р. № 1080 «Про забезпечення проведення розрахунків за послуги розподілу природного газу», встановлено, що Оператори газорозподільних систем та їх структурні підрозділи відкривають в уповноважених банках поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять як плата за послуги розподілу природного газу від споживачів, у порядку, визначеному Національним банком. Опала послуг розподілу природного газу здійснюється споживачами шляхом перерахування коштів виключно на поточні рахунки із спеціальним режимом використання, відкриті операторами газорозподільних систем та їх структурними підрозділами в уповноважених банках для зарахування коштів, що надходять як плата за послуги розподілі природного газу. (а.с.46,47)

Відповідно до Постанови НКРЕКП від 04.06.2019 р. № 942 «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 19.06.2017 р. № 807 внесли наступні зміни: 1) у назві абревіатуру «ПАТ» замінити абревіатурою «АТ»; 2) у тексті постанови слова «Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації» у всіх відмінках замінити словами «Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи» у відповідних відмінках.

Пунктом 7 Гл. 3 Розділу VI Кодексу ГРМ та п. 1.3. Договору розподілу природного газу передбачено, що фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептуванням договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема: надання підписаної споживачем заяви-приєднання; та/або сплата рахунку Оператора ГРМ; та або документальне підтвердження споживання природного газу.

Відповідно до ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності», «Про ринок природного газу» та «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», своєю постановою від 19.06.2017 р. № 807 видала Публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» ) ліцензцію на право прорваження господарською діяльності з розподілу природного газу в межах території Чернігівської області.

Відповідно до п. 2.1. Типового договору Оператора ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором. (а.с.68-73)

Згідно положень пунктів 6.1, 6.2 розділу VI Договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Тариф, встановлений згідно з п. 6.1 цього розділу, є обов`язковим для Сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення.

Згідно абз. 11 п. 5 Гл. 3 Розділу VI Кодексу ГРМ у разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до Оператора ГРМ письму заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Згідно п. 9 Гл. 6 Розділу VI Кодексу ГРМ припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору або внесення змін до заяви-приєднання, що є дадатком до договору розподілу природного газу, та вилучення об`єкта споживача. У цих випадках Оператор ГРМ коригує дані технічної потужності та вільної потужності для забезпечення нових приєднань (резерву потужності) на відповідній ГРП згідно з вимогами Розділу VII цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги це послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Так, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

У відповідності до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Правові норми ст. 525 ЦК України, встановлюють, що одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння заміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а відповідо до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Згідно з нормами ЦК України, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», Кодексу ГРМ, споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за надані послуги з розподілу природного газу.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про житлового-комунальні послуги» передбачає, право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Водночас, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 такому правоу прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати належні житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановленими відповідними договорами. Отже, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас відсутність договору про їхнє надання, не може бути підставою для звільнення від оплати.

За приписами ч. 2 ст. 37 ЗУ «Про ринок природного газу» оператор газорозподільної системи проводить діяльність з розподілу природного газу на підставі ліценції, що видається регулятором.

Пунктом 2 Гл. 4 Розділу VI Кодексу ГРМ, встановлено, що визначення персоніфікованого ЕІС-коду для кожного суб`єкта ринку природного газу, у тому числі для споживачів, підключених до газорозподільних систем, здійснюється у порядку, встановленому Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НРКЕКП від 30.09.2015 р. № 2493 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 р. за № 1378/27823.

Згідно положень п. 5 Гл. 1 Розділу I Кодексу ГТС, ЕІС-код код енергетичної, ідентифікації суб`єкта ринку природного газу та/або точки комерційного обліку, визначений за правилами Європейської мережі операторів газотранспортних систем (ENTSOG), з метою уніфікації та однозначної ідентифікації суб`єктів ринку природного газу та точок комерційного обліку, розміщених на об`єктах газової інфраструктури, у тому числі для участі у регіональних (міжнародни) газових ринках, та для забезпечення спрощення процедур зміни постачальників природного газу та електронного обміну даними між суб`єктами ринку природного газу.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, суд, проаналізувавши вищевикладене, звертаючи увагу на відзив, заперечення ОСОБА_1 , відповідь на відзив, а також на наявні у матеріалах справи докази робить наступні висновки по справі.

У відзиві ОСОБА_1 переконана в тому, що інший відповідач ОСОБА_2 не є належним відповідачем, проте дане твердження спростовується, оскільки на момент підписанні заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутових споживачів) за адресою: АДРЕСА_1 від 04.05.2018 р. були зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а відтак останні є належними відповідачами по даній справі на підставі ч. 3 ст. 9 Розділу III ЗУ «Про житлово-комунальні послуги».

Також, ОСОБА_1 стверджує, що позивач не надав відповідних документів, які б підтверджували факт існування договірних відносин між АТ «Чернігівгаз» та ОСОБА_1 , проте у матеріалах справи знайшлася заява-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутових споживачів) від 04.05.2018 р., яку ОСОБА_1 засвідчила власним підписом, а отже доводи про відсутність відповідних документів, які б підтверджували договірні відносини між позивачем та ОСОБА_1 є безпідставними.

Водночас, ОСОБА_1 у відзиві звертає увагу на відсутність ліцензії на провадження діяльності з розподілу природного газу позивачем, однак Постановою комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 19.06.2017 р. № 807 із змінами внесеними постановою від 04.06.2019 р. № 942 АТ «Чернігівгаз» видано ліцензію на право провадження господарською діяльністю з розподілу природного газу в межах території Чернігівської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні та експлуатації «Чернігівгаз», що водночас оприлюднено на сайті Регулятора за посиланням: https://www.nerc.gov.ua/?id=25958, а отже твердження ОСОБА_1 стосовно відсутності ліцензії на провадження діяльності з розподілу природного газу позивачем є також безпідставними.

Відповідач ОСОБА_1 стверджує, що їй незаконно присвоїли ЕІС-код, однак суд вважає, що це твердження також є не обґрунтованим та безпідставним, оскільки п. 2 Гл. 4 Розділу VI Кодексу ГРМ, встановлено, що визначення персоніфікованого ЕІС-коду для кожного суб`єкта ринку природного газу, у тому числі для споживачів, підключених до газорозподільних систем, здійснюється у порядку, встановленому Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2493 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 р. за № 1378/27823, а також тим, що ЕІС-код був зазначений в заяві-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутових споживачів) від 04.05.2018 р. для ознайомлення, яку ОСОБА_1 засвідчила власним підписом, а отже погодилася з умовами викладеними у вищезгаданій заяві, і як наслідок, не була проти присвоєнню їй ЕІС-коду.

У своєму запереченні ОСОБА_1 звертає увагу на те, що правонаступництво ПАТ «Чернігівгаз» до АТ «ОГС «Чернігівгаз» не доведено, проте суд не вважає ці твердження обґрунтованими, у зв`язку із наявною постановою НКРЕКП від 04.06.2019 р. № 942 «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 19.06.2017 р. № 807», якою були внесені наступні зміни: 1) у назві абревіатуру «ПАТ» замінити абревіатурою «АТ»; 2) у тексті постанови слова «Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації» у всіх відмінках замінити словами «Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи» у відповідних відмінках.

Таким чином, суд вважає, що відзив на позовну заяву від 10.06.2024 р. та заперечення від 15.07.2024 р. надані ОСОБА_1 є необґрунтованими та не несуть жодних доказів на спростування заявлених позивачем позовних вимог, а містять лише припущення та аргументи, які не стосуються предмета спору, а отже у вимогах викладених у відзиві та запереченні ОСОБА_1 слід відмовити.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити.

Щодо розподілу судових витрат, то суд вирішив це наступним чином.

11.12.2023 р. Чернігівським районним судом Чернігівської області видано судовий наказ про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за послугу розподілу природного газу.

Ухвалою суду від 05.01.2024 р. судовий наказ скасовано за заявою боржника. (а.с.10)

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України, у разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. Уразі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

За подання заяви про видачу судового наказу АТ «Чернігівгаз» було сплачено 268,40 грн.

Відповідно до ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, судовий збір розраховується за ставкою: 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та становить 3 028,00 грн.

Згідно із платіжною інструкцією № 20 від 09.05.2024 р., встановлено, що АТ «ОГС «Чернігівгаз» сплатило судовий збір за подання даної позовної заяви до суду у розмірі 2 759,60 грн. (а.с.1)

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача, а тому судовий збір необхідно стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частинах, а саме по 1514 грн. з кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 76, 81, 141, 164, 258, 263-265, 273-275, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 525, 530, 612 ЦК України, ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності», «Про житлового-комунальні послуги», ЗУ «Про ринок природного газу», ЗУ «Про судовий збір», суд

В И Р І Ш И В :

Позов Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» (, місцезнаходження: м. Чернігів, вул. Любецька, буд. 68) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , власність: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 борг за адресою: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» (p/p № НОМЕР_4 Акціонерне товариство «Ощадбанк») заборгованість за послугу розподілу природного газу за період з 01 лютого 2022 року по 30 листопада 2023 року у розмірі 8 391 (вісім тисяч триста дев`яносто одна) гривня 73 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» (p/p № НОМЕР_5 Акціонерне товариство «Ощадбанк») частину сплаченого судового збору у розмірі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» (p/p № НОМЕР_5 Акціонерне товариство «Ощадбанк») частину сплаченого судового збору у розмірі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Кухта