ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/3267/23Головуючий у 1-й інстанції Клим Т.П.
Провадження № 22-ц/817/435/24 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Хома М. В., Храпак Н. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №601/3267/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 08 лютого 2024 року, ухвалене суддею Клим Т.П., дата складення повного тексту не зазначено, у справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

встановив:

Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (скорочена назва АТ «А-Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в розмірі 107203.03 грн, вказавши, що 23.10.2018 ОСОБА_2 приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладання кредитного договору № б/н та отримання кредитної картки. На підставі вказаної анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46.8% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до п.п.2.1.1.2.2-2.1.1.2.4 Умов та Правил, Клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити чи збільшити) кредитний ліміт.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у А-Банку разом з умовами та правилами і тарифами, які викладенні на банківському сайті, складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві.

АТ «А-Банк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі відповідно до умов договору. Всі основні умови кредитування доведені відповідачці, про що свідчить її підпис в паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна карта».

Відповідачка не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, відповідачка зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконала.

Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Згідно з п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку позичальник зобов`язаний виконати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченого кредиту та овердрафту, оплати винагороди банку.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідачка станом на 18.10.2023 має заборгованість в розмірі 107203.03 грн, яка складається з наступного: 59962.33 грн - заборгованість за кредитом та 47240.70 грн - заборгованість по відсоткам, які позивач просить стягнути з відповідача.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 08 лютого 2024 року позов АТ «А-Банк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 23.10.2018 у розмірі 107203.03 грн станом на 18.10.2023, яка складається з 59962.33 грн - заборгованість за кредитом, 47240.70 грн - заборгованість по відсоткам та 2684.00 грн сплаченого судового збору.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_2 подала на нього апеляційну скаргу.

Вказує, що дійсно вона має в АТ «Акцент-Банк» рахунок та прив`язану до нього картку для здійснення розрахунків та платежів, однак зазначає, що ця картка належить до категорії «власні кошти фізичних осіб», тобто це є її особистий рахунок, з якого, як зазначає апелянт, позивач неправомірно списував кошти.

Посилаючись на постанову ВП ВС від 03.07.2019 у справі №342/180/17 вказує, що заява є лише зверненням і не є рівноцінною договору.

Також зазначає, що вона уклала договір про банківське обслуговування та їй було відкрито рахунок № НОМЕР_1 для отримання споживчого кредиту за програмою «Відновлювальна лінія» на суму 10785 грн в АТ «Альфабанк», про що до апеляційної скарги нею долучено паспорт споживчого кредиту АТ «Альфабанк» від 27 лютого 2019 року.

Вказує, що АТ «Альфабанк» та АТ «А-Банк» є двома різними банками, доказів правонаступництва АТ «А-Банк» по стягненню заборгованості за цим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим в АТ «Альфабанк» позивачем не надано, а отже він і не має права стягувати таку заборгованість.

Також вказує, що згідно Кредитного звіту кредит від 23.10.2018 у АТ «Акцент-Банк» закритий 07.06.2019, про що до апеляційної скарги долучила витяг про інформацію за кредитним договором АТ «Акцент-Банк» від 23.10.2018.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «А-Банк» просить відмовити в задоволені апеляційної скарги та залишити оскаржуване рішення суду без змін, оскільки вважає його законним та обґрунтованим.

Вказує, що відповідачка підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», погодившись зі всіма викладеними у них умовами, а також Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому чітко визначені усі умови кредитування, строки, процентна ставка, тощо.

Згідно частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Згідно положень частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає вказаним вимогам.

Судом встановлено наступні обставини.

Факт укладення між АТ «А-Банк» та ОСОБА_2 кредитного договору підтверджується письмовою Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку від 23.10.2018, підписаною уповноваженою Банком особою та відповідачем, відповідно до якої остання погоджується, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між нею і Банком договір про надання банківських послуг.

Також відповідачка засвідчила, що вона ознайомилася з договором про надання банківських послуг до його укладення і погодилася з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг погодилася отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту. Відповідачка зобов`язалася виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті А-Банку і підтвердила, що ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання послуги накопичення скарбничка і згодний оформити дану послугу.

Як слідує із довідки за картами АТ «А-Банк», відповідачці відкрито рахунок № НОМЕР_2 та видано картку № НОМЕР_3 строком дії до березня місяця 2022 року.

Згідно довідки за лімітами АТ «А-Банк» ОСОБА_2 23.10.2018 встановлено кредитний ліміт у розмірі 3500 грн, який неодноразово збільшувався та останній раз 25.08.2023 до 60 000 грн.

З виписки по карті ОСОБА_2 , рахунок № НОМЕР_4 за період з 23.10.2018 по 23.08.2023 вбачається, що остання отримувала кредитні кошти та користувався ними, періодично погашаючи заборгованість.

За розрахунком Банку, доданим до позову, станом на 23.08.2023 відповідачка має кредитну заборгованість в розмірі 107203.03 грн, із них: 59962.33 грн - заборгованість за кредитом; 47240.70 грн заборгованість по відсоткам.

Відповідно до частин 1, 2 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом частин 1, 2 статті 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України).

В силу частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 638 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Як передбачено частиною 1 статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Із положень частини 1 статті 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом частин 1, 2 статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

В силу частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Задовольняючи повністю позовні вимоги АТ «А-Банк», суд першої інстанції виходив з доведеності позивачем наявності у позичальника ОСОБА_2 заборгованості по кредиту в розмірі 107203.03 грн, оскільки відповідачка приєдналась до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, підписала паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна карта», який містить умови кредитування.

Судова колегія вважає, що такий висновок суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо доведеності позивачем укладення між АТ «А-Банк» та ОСОБА_2 кредитного договору б/н від 23.10.2018, оскільки остання підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», наслідком чого їй було відкрито рахунок із встановленням кредитного ліміту, який станом на 23.08.2023 становив 59962.33 грн та яким вона користувалась на свої особисті потреби, в тому числі частково погашала заборгованість, що підтверджується випискою по картці від 18.10.2023 та свідчить про визнання відповідачкою боргу.

Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 127/23910/14-ц (постанова від 23.12.2020).

Доводи апеляційної скарги зазначеного не спростовують та не доводять зворотного. Будь-яких доказів, які б свідчили про те, що відповідачкою не підписувалась вказана заява в матеріалах справи немає та нею не надано.

Таким чином, у колегії суддів відсутні підстави вважати, що за спірним кредитним договором у відповідачки ОСОБА_2 відсутні зобов`язання.

Разом з тим, матеріали справи не містять належних доказів, що саме з долученою до позовної заяви редакцією Витягу з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» ознайомилася і погодилася відповідачка, підписуючи 23.10.2018 Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку.

А тому, висновок суду першої інстанції про те, що наданий позивачем Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, що підписана позичальником.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, апеляційний суд вважає, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді анкети заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», оскільки Умови та правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

А тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору Банком було дотримано вимог щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження із відповідачем саме тих умов, які вважав узгодженими Банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності і розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Згідно частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Також, на думку судової колегії, безпідставним є висновок суду першої інстанції про те, що між Банком та ОСОБА_2 узгоджені всі істотні умови кредитування, що підтверджується Паспортом споживчого кредиту, який підписаний останньою електронним підписом, оскільки Анкета-заява від 23.10.2018, що підписана відповідачем, не містить жодних відомостей про паспорт споживчого кредиту, як складову укладеного між сторонами договору.

Слід зазначити, що Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, постановляючи судове рішення 23.05.2022 у справі №393/126/20 та залишаючи без змін судові рішення щодо відмови у задоволенні вимог банку про стягнення боргу, відступив від цілого ряду висновків Верховного Суду про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частиною спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом. При цьому, Об`єднана палата зазначила, що ознайомлення з паспортом споживчого кредиту і його підписання споживачем свідчить виключно про виконання кредитодавцем переддоговірного обов`язку по наданню споживачу передбаченої законом інформації та не означає укладення договору про споживчий кредит і дотримання його форми, бо в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Таким чином, судом апеляційної інстанції належним чином встановлено, що ні Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», ні Паспорт споживчого кредиту, долучені позивачем до позовної заяви, не свідчать про беззаперечну обізнаність відповідачки щодо умов кредитування за кредитним договором №б/н від 23.10.2018, в тому числі щодо сплати відсотків за його користування.

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «А-Банк» не повернуті, що свідчить про порушення прав останнього, а тому банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Звертаючись до суду з позовом, АТ «А-Банк» просив стягнути, в тому числі, 59962.33 грн тіла кредиту.

Як було встановлено судом, згідно виписки по картці ОСОБА_2 , остання протягом періоду користування карткою здійснила зарахування на кредитний рахунок коштів на загальну суму 14290 грн, які Банком безпідставно були зараховані на погашення відсотків. Таким чином, колегія суддів вважає, що вказані кошти слід зарахувати в погашення заборгованості за кредитом, а тому сума, що підлягає стягненню з відповідачки ОСОБА_2 становить 45672.33 грн (59962.33 грн 14290 грн).

Таким чином, з урахуванням наведеного вище законодавства, а також практики Верховного Суду, оскаржуване рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 08.02.2024 підлягає зміні, зі зменшенням суми стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідачки ОСОБА_2 на користь АТ «А-Банк» з 107203.03 до 45672.33 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що банківський рахунок № НОМЕР_1 насправді був відкритим у АТ «Альфабанк» і у позивача АТ «А-Банк» відсутні правові підстави стягувати по ньому кредитну заборгованість у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи доказів правонаступництва, є безпідставними, оскільки, як зазначила в апеляційній скарзі і сама відповідачка, АТ «Альфабанк» і АТ «А-БАНК» є двома різними банками, а долучений до апеляційної скарги паспорт споживчого кредиту АТ «Альфабанк» від 27.02.2019 не свідчить про відсутність кредитної заборгованості за кредитним договором від 23.10.2018, укладеним з АТ «А-Банк», при тому, що у паспорті споживчого кредиту АТ «Альфабанк» від 27.02.2019 року, всупереч доводам апеляційної скарги, відсутні відомості щодо номеру відкритого рахунку.

Крім того, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про закриття 07.06.2019 кредиту від 23.10.2018 в АТ «Акцент-Банк», оскільки згідно наявної в матеріалах справи виписки по картці ОСОБА_2 здійснювала у 2020 році поповнення кредитної картки, чим фактично визнавала борг, як це було зазначено судом вище.

У відповідності до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги, відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають новому розподілу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачкою ОСОБА_2 сплачено судового збору в загальній сумі 4026.00 грн, що підтверджується квитанціями від 08.03.2024 №0.0..1 та від 08.04.2024 №0.0..1.

Оскільки апеляційні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково на 57% та зменшено суму стягнення заборгованості за кредитним договором, тому з позивача АТ «А-Банк» слід стягнути сплачений відповідачкою судовий збір за подання апеляційної скарги пропорційно до задоволених вимог в сумі 2294.82 грн (57% від 4026.00 грн).

Керуючись ст.ст.141, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 08 лютого 2024 року змінити, зменшивши суму стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 23.10.2018 з відповідачки ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» зі 107203.03 грн до 45672.33 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Акцент-Банк» () на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_5 ) судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2294.82 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді