Справа № 211/4748/24
Провадження № 2/211/2278/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
19 листопада 2024 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі :
головуючого судді Сарат Н.О.,
при секретарі Зоріній С.М.,
у відсутність сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя. В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що з 24 вересня 1994 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Рішенням суду від 13 вересня 2022 року шлюб між ними розірвано. У період шлюбу 18 липня 2002 року ними було придбано квартиру АДРЕСА_1 , однак право власності на підставі договору купівлі-продажу було зареєстровано за ОСОБА_2 . Цей факт заважає їй у повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своєю часткою майна у спільній сумісній власності, тому просить задовольнити вимоги. Крім того, в період перебування у шлюбі вони придбали автомобіль автомобіль DAEWOO NEXIA, д.н.з. НОМЕР_1 , який також зареєстрований за відповідачем.
Оскільки указане майно було придбано у період шлюбу, на підставі статей 60, 61, 69, 70 СК України просить суд розділити майно, що являється об`єктом спільної власності подружжя, та стягнути з відповідача на її користь вартість 1/ 2 частини автомобіля.
Ухвалою судді Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 липня 2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 29 липня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 29 липня 2024 року витребувано від Територіального сервісного центру МВС України № 1243, інформацію щодо реєстрації в період з 24.09.1994 року по 13.10.2022 року право власності на транспортні засоби, в тому числі і на автомобіль DAEWOO NEXIA, д.н.з. НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , а також завірені належним чином копії правовстанослюючих документів на транспортні засоби, які були зареєстровані за ОСОБА_2 в зазначений період.
До суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_3 про розгляд справи за її та позивача відсутності, на позові наполягає.
Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явився, заяв чи відзиву не надав.
Враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та частини другої статті 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи.
Згідно вимогстатті 280 ЦПК Українисуд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач була належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подал відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.
Як встановлено судом та не оспорюється учасниками процесу, сторони з 24.09.1994 року по 13.09.2022 рік перебували у зареєстрованому шлюбі.
18 липня 2002 року на підставі договору купівлі-продажу квартири ОСОБА_2 , як покупець, придбав двокімнатну квартиру загальною площею 44,9 кв.м. житловою площею 32,6 кв.м., що розташована на адресою: АДРЕСА_2 .
На виконання ухвали по справі № 211/4748/24, провадження № 2/211/2278/24 від 29 липня 2024 року Територіальний сервісний центр МВС України № 1243, надало інформацію, що згідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів, за гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , в період з 24 вересня 1994 року по 13 жовтня 2022 року, було зареєстровано транспортний засіб DAEWOO NEXIA, 2010 року випуску, з об`ємом двигуна 1598 см. куб., державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_3 , № двигуна НОМЕР_4 , чорного кольору, загальний легковий седан, свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_5 від 02 квітня 2011 року.
Згідно висновку експерта №Д17/09/24 від 26.09.2024 вартість спірного автомобіля станом на день проведення експертизи 25.09.2024 складає 106750,00 грн.
Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.
Згідно із статтею 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Тобто, статтею 60 Сімейного кодексу України встановлено презумцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними за час шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує.
Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (речення перше абзацу другого частини першої статті 71 СК України). Тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання.
Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України).
Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України (стаття 68 СК України).
Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).
У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України).
Враховуючи, що спірний автомобіль було придбано відповідачем 08 серпня 2021 року за час шлюбу з позивачем, зазначений автомобіль належить сторонам на праві спільної сумісної власності.
Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.
Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (частина четверта статті 71 СК України).
За положенням частин першої та другої статті 364 ЦК України, яка регулює правовідносини з виділу власником належної йому частки, що є у спільній частковій власності, співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.
Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.
Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.
За змістом статті 364 ЦК України власник, який бажає виділу своєї частки, може вимагати виділу такої частки в натурі, і лише у зв`язку з неможливістю такого виділу або заборони такого виділу відповідно до закону він має право на компенсацію, яку може вимагати на підставі цієї норми права.
Зазначена норма права регулює випадки, коли співвласник майна бажає позбутися належної йому частки у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації належної йому частки та визнання за ними права власності на все майно.
Крім того, спірна квартира відповідно до ст.60 СК України є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу. Оскільки добровільно сторони не домовилися про розмір часток, які мають бути визначені кожному з них, суд вважає, що частки майна дружини та чоловіка є рівними, а тому розділяє спільну квартиру на дві рівні частини, визнавши за позивачем та відповідачем право приватної власності на нерухоме майно - по 1/ 2 частини вищевказаної квартири кожному.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Положеннями частини першої статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 5,6 статті 81 ЦПК України).
Згідно частин першої, четвертої статті 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог.
Частинами першою, другою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень ст. 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідача на користь позивача.
Керуючись статтями 60,61,63, 70-73 СК України, статями 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд
Задовольнити позов ОСОБА_1 про поділ майна подружжя повністю.
Визнати двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 44,9 кв. м., житловою площею 32,6 кв.м. спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , визначивши їх частки рівними, тобто по 1/2 частці за кожним.
В порядку поділу майна, що належить на праві спільної сумісної власності, визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину за кожним квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 44,9 кв. м., житловою площею 32,6 кв.м.
Визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя легковий транспортний засіб DAEWOO NEXIA, 2010 року випуску, з об`ємом двигуна 1598 см. куб., державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_3 , № двигуна НОМЕР_4 .
У порядку поділу майна подружжя виділити у власність відповідача ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 ) легковий транспортний засіб DAEWOO NEXIA, 2010 року випуску, з об`ємом двигуна 1598 см. куб., державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_3 , № двигуна НОМЕР_4 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору у розмірі 2987 ( дві тисячі дев`ятсот вісімдесят сім) гривень 72 коп.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 19.11.2024 року.
Суддя: Н. О. Сарат