Справа № 131/747/21
Провадження № 2/131/46/2023
01 липня 2024 р. м. Іллінці
Іллінецький районний суд Вінницької області в складі головуючого судді Шелюховського М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Іллінці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Україна», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійсним договорів оренди землі та скасування їх державної реєстрації,-
ВСТАНОВИВ:
27 липня 2021 року до Іллінецького районного суду Вінницької області звернулась ОСОБА_1 із позовною заявою до ФГ «Україна», ОСОБА_6 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договорів оренди землі, скасування їх державної реєстрації.
Позов мотивовано тим, що у 2016 року ОСОБА_1 зверталась до суду з позовними вимогами про визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки, оскільки не могла у безспірному порядку оформити свої спадкові права після смерті матері ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
08 вересня 2020 року зазначене рішення суду разом із іншими документами було подано державному реєстратору речових прав Іллінецької міської ради Вінницької області для вчинення дій спрямованих на внесення його відомостей до Державного реєстру речових прав, щодо запису про скасування правовстановлюючих документів на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав. Натомість у вчиненні такого запису ОСОБА_1 було відмовлено.
Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 27.12.2016 року прийнято державним реєстратором Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Ямпільської міської ради, ОСОБА_8 запис № 18323892.

За наявності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відомостей, про наявність вказаних договорів оренди землі, укладених на підставі державних актів на право власності на земельні ділянки, належні ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , позивач позбавлена можливості провести державну реєстрацію на підставі рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 10 червня 2020 року (справа №131/819/16-ц), а також провести реєстрацію технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з присвоєнням їй кадастрового номеру, та завершити оформлення своїх спадкових прав. А тому, позивач звернулась до суду з даними позовними вимогами для захисту своїх порушених прав.

Ухвалою Іллінецького районного суду від 15 липня 2021 року (суддя Балтак Д.О.) позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в загальному позовному провадженні.

25 серпня 2021 року від ФГ «Україна» до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач частково не погоджується з обставинами позовної заяви, зокрема, зазначивши, що ФГ «Україна» не було учасником по справі №131/819/16-ц, не отримувало ні повісток, ні ухвал, ні рішень, не залучалось як відповідач чи третя особа.

Тому, на думку Відповідача ФГ «Україна» твердження Позивача про те, що на час державної реєстрації договорів оренди землі із Відповідачами - 13.12.2016 р., 22.12.2016 року - ФГ «Україна» було відомо про наявний спір між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , ОСОБА_4 про визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку ЯА № 234900 від 21.03.2005р., ЯД №376145 від 03.07.2007р. є хибним, таким, що не відповідає дійсності.

Ухвалою Іллінецького районного суду від 11 травня 2022 року замінено первісного відповідача ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , належним відповідачем ОСОБА_9 , який в силу вимог ст.1270 ЦК України прийняв спадщину.

Ухвалою Іллінецького районного суду від 29 червня 2023 року залучено у справі в якості співвідповідача ОСОБА_5 , яка 30 серпня 2021 року уклала із ФГ «Україна» додаткову угоду про заміну сторони орендодавця до договору оренди землі б/н від 14 грудня 2011 року.

Ухвалою Іллінецького районного суду від 26 липня 2023 року замінено відповідача ОСОБА_9 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , на належних відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які в порядку ст.1270 ЦК України прийняли спадщину.

08 серпня 2023 року від відповідача ОСОБА_5 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог вона заперечує з тих підстав, що її право власності на спірну земельну ділянку зареєстровано і Державному реєстрі речових прав 27 січня 2021 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 27 січня 2021 року і на даний час воно не скасовано та ніким не оспорюється, що також мало місце під час укладання нею додаткової угоди від 30 серпня 2021 року про зміну сторони договору від 14 грудня 2011 року №б/н. Таким чином, на думку Відповідача ОСОБА_5 вона є законним власником спірної земельної ділянки, її право власності не скасоване та ніким не оспорюється, вважає, що за таких умов спірний договір оренди землі визнаний недійсним не може бути, тому у задоволенні позову просить відмовити повністю.

23 листопада 2023 ро до суду від представника позивача ОСОБА_1 надійшла заява про збільшення позовних вимог у якій представник позивача вказав, що з часу звернення до суду змінились обставини спору, що є підставою для збільшення позовних вимог.

Так, ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 376145, виданого 03.07.2007 року 14 грудня 2011 року уклав договір оренди землі б/н із орендарем ФГ «Україна», загальною площею 2,7198 га., кадастровий номер :02:000:0191, строком на 10 років з правом пролонгації, зареєстрований ОСОБА_10 реєстратором Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Ямпільської міської ради 13.12.2016 року за реєстраційним номером 212, номер відомостей про речове право 40281248, номер запису про інше речове право - 17993399.

27 січня 2021 року ОСОБА_4 через свого представника продав належну йому на праві власності земельну ділянку (згідно вказаного Державного акту) площею 2,7198 га., кадастровий номер :02:000:0191, яка розташована на території Павлівської сільської ради, Іллінецького району Вінницької області покупцеві ОСОБА_5 , відповідачу по справі. Договір посвідчено Нікітчук Н.А., приватним нотаріусом Іллінецького районного нотаріального округу Вінницької області, реєстр № 92, реєстраційний номер об`єкта нерухомості - 212, запис про право власності - 17993334.

30 серпня 2021 року між ОСОБА_5 та ФГ «Україна» укладено додаткову угоду про зміну сторони до договору оренди землі від 14 грудня 2011 року б/н, на тих самих умовах згідно якого замінено орендодавця ОСОБА_4 на ОСОБА_5 на підставі вказаного договору купівлі продажу та 04.11.2021 року зареєстровано право оренди.

За життя ОСОБА_6 згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА №234900, виданого 21 березня 2005 року мала у власності земельну ділянку загальною площею 2,7250 га., з якої земельна ділянка № НОМЕР_1 , кадастровий номер 052105500:02:000:0192, площею 1,1516 га., та земельну ділянку № НОМЕР_1 «а», кадастровий номер 052105500:02:000:0193, площею 1,5802 га., розташовані на території Павлівської сільської ради, Іллінецького району Вінницької області.

22 грудня 2016 року ОСОБА_6 , як орендодавець уклала договір оренди землі площею 1,1516 га., кадастровий номер 052105500:02:000:0192, строком на 10 років із правом пролонгації, зареєстрований ОСОБА_8 реєстратором Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Ямпільської міської ради Вінницької області 27.12.2016 року за реєстраційним номером об`єкта нерухомості 212, запис про право власності № 18323721, номер запису про інше речове право 18323892.

Відповідачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 прийняли спадщину в порядку статті 1270 ЦК України, але за даними спадкової справи відповідного свідоцтва щодо земельної ділянки не отримували.

Отже, зазначені правочини вчинені відповідачами по справі на підставі Державних актів на право власності на земельні ділянки, які судом визнані недійсними з підстав накладення їх на земельну ділянку спадкодавця ОСОБА_7 , спадкоємцем якої є позивач ОСОБА_1 . За життя ОСОБА_7 володіла земельною ділянкою № 5, площею 2,71 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії III-ВН №015698, виданий 08 серпня 2002 року.

На підставі заочного рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 10 червня 2020 року по справі №131/819/16-ц, визнано недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №234900, виданий 21 березня 2005 року ОСОБА_6 на підставі розпорядження Іллінецької районної державної адміністрації від 11 жовтня 2004 року №313, та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №26, скасувавши його державну реєстрацію, та державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №376145, виданий 03 липня 2007 року ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Іллінецькою державною нотаріальною конторою 20 лютого 2007 року № 404 та зареєстрованого в Книзі записів Реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №32, скасувавши його державну реєстрацію.

Як слідує з мотивувальної частини рішення суду, то підставою визнання недійсними вказаних державних актів на право власності на земельну ділянку є їх часткове накладення за конфігурацією земельних ділянок на земельну ділянку належну ОСОБА_7 , згідно Державного акту на право власності на землю серії III -ВН №015698, виданого Павлівською сільською радою Іллінецького району Вінницької області 08.08.2002 року, на підставі рішення 16 сесії 3 скликання тієї ж ради від 22 червня 2001 року, після смерті якої спадкоємцем є ОСОБА_1 .. Таке накладення земельних ділянок ОСОБА_6 та ОСОБА_4 виникло внаслідок невірного встановлення землевпорядними організаціями меж земельних ділянок та їх координат.

Представник позивача вважає, що за вказаних обставин виникла потреба у збільшені позовних вимог, які між собою взаємопов`язані.

20 грудня 2023 року від представника відповідача ОСОБА_5 адвоката Головенка Є.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечив щодо задоволення позовних вимог посилаючись на пропуск позивачем строку позовної давності визначеного ст. 257 ЦК України.

На підставі ухвали Іллінецького районного суду від 12 березня 2024 року виключено з числа відповідачів ОСОБА_3 , та залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Нікітчук Н.А., а також прийнято уточнену позовну заяву від 23 листопада 2023 року.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, проте її представник адвокат Сухомудь Ф.С. в судовому засіданні вимоги позову підтримав повністю, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просить їх задовільнити.

Представник відповідача ФГ «Україна» Шевчук О.В. будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, не повідомивши про причини своєї неявки в судове засідання не з`явилась повторно.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Діденко Н.П. надала суду заяву про проведення судового засідання без її участі, просить врахувати заперечення проти позовних вимог, не заперечує проти ухвалення рішення у справі з урахуванням матеріалів справи та позицій сторін. Додала до заяви письмову промову в судових дебатах, в якій вказує, що позовні вимоги не визнає, просила суд відмовити у задоволенні позову, зважаючи на те, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту права, що є самостійною підставою для відмови в позові, а також заявляє про застосування наслідків спливу позовної давності, що є підставою для відмови у позові.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, проте її представник адвокат Головенко Є.В. надав суду письмову промову в судових дебатах, в якій виклав свої заперечення проти задоволення вказаних позовних вимог та зазначив про те, що на його думку позивачем пропущено строк позовної давності без поважних причин, що є підставою для відмови в позові, тому просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_11 та її представник ОСОБА_12 в судовому засіданні заперечували щодо задоволення позову. Окрім того, ОСОБА_12 подав до суду письмову промову в судових дебатах, в якій заперечує проти задоволення вказаних позовних вимог, вказує, що позивач пропустила строк позовної давності без поважних причин, що є підставою для відмови в позові, тому просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_13 подала до суду заяву, в якій просить судовий розгляд проводити без її участі.

Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, з`ясувавши позицію сторін, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною першою статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Отже, за загальним правилом саме власнику належить правомочність вчинення правочинів, спрямованих на розпорядженням його майном ( пункт 99 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2020 у справі № 826/20221/16).

У відповідності до ч.ч. 1,2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 належала земельна ділянка загальною площею 2,7198 га., кадастровий номер :02:000:0191, яка розташована на території Павлівської сільської ради, Іллінецького району Вінницької області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 376145, виданим 03.07.2007 року.

ОСОБА_4 14 грудня 2011 року уклав договір оренди землі б/н із орендарем ФГ «Україна», на земельну ділянку загальною площею 2,7198 га., кадастровий номер :02:000:0191, строком на 10 років з правом пролонгації.

27 січня 2021 року ОСОБА_4 через свого представника ОСОБА_11 продав ОСОБА_5 належну йому на праві власності земельну ділянку площею 2,7198 га., кадастровий номер :02:000:0191, яка розташована на території Павлівської сільської ради, Іллінецького району Вінницької області.

30 серпня 2021 року між ОСОБА_5 як орендодавцем та ФГ «Україна» як орендарем укладено додаткову угоду про зміну сторони до договору оренди землі від 14 грудня 2011 року б/н, на тих самих умовах згідно якого замінено орендодавця ОСОБА_4 на ОСОБА_5 на підставі вказаного договору купівлі - продажу. Право оренди зареєстровано 04.11.2021 року.

Також суд встановив, що за життя ОСОБА_6 мала у власності земельну ділянку загальною площею 2,7250 га., з якої земельна ділянка № НОМЕР_1 , кадастровий номер 052105500:02:000:0192, площею 1,1516 га., та земельну ділянку № НОМЕР_1 «а», кадастровий номер 052105500:02:000:0193, площею 1,5802 га., розташовані на території Павлівської сільської ради, Іллінецького району Вінницької області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА №234900, виданим 21 березня 2005 року.

22 грудня 2016 року ОСОБА_6 , як орендодавець уклала договір оренди землі площею 1,1516 га., кадастровий номер 052105500:02:000:0192, строком на 10 років із правом пролонгації, зареєстрований ОСОБА_8 реєстратором Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Ямпільської міської ради Вінницької області 27.12.2016 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , померла що підтверджується копією свідоцтва про її смерть серії НОМЕР_2

В порядку статті 1270 ЦК України ОСОБА_2 та ОСОБА_3 прийняли спадщину після смерті ОСОБА_6 .

Позивач ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 29.07.2015 року державним нотаріусом Іллінецької нотаріальної контори Манус В.В., прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_7 на земельну ділянку, площею 2,71 га., призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцеві згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії III-ВН №015698, виданого 08 серпня 2002 року.

Заочним рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 10 червня 2020 року по справі №131/819/16-ц, визнано недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №234900, виданий 21 березня 2005 року ОСОБА_6 на підставі розпорядження Іллінецької районної державної адміністрації від 11 жовтня 2004 року №313, та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №26, скасувавши його державну реєстрацію а також визнано недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №376145, виданий 03 липня 2007 року ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Іллінецькою державною нотаріальною конторою 20 лютого 2007 року № 404 та зареєстрованого в Книзі записів Реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №32, скасувавши його державну реєстрацію.

Як слідує з мотивувальної частини зазначеного рішення суду, то підставою визнання недійсними вказаних Державних актів на право власності на земельну ділянку є їх часткове накладення за конфігурацією земельних ділянок на земельну ділянку належну ОСОБА_7 , згідно Державного акту на право власності на землю серії III -ВН №015698, виданого Павлівською сільською радою Іллінецького району Вінницької області 08.08.2002 року, на підставі рішення 16 сесії 3 скликання тієї ж ради від 22 червня 2001 року, після смерті якої спадкоємцем є ОСОБА_1 . Таке накладення земельних ділянок ОСОБА_6 та ОСОБА_4 виникло внаслідок невірного встановлення землевпорядними організаціями меж земельних ділянок та їх координат.

Згідно положень ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

У відповідності до ч. 1 ст. 236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» згідно ст. ст. 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Таким чином, право позивача обрати такий спосіб захисту свого порушеного права як визнання недійсним правочину, стороною якого він не є, залежить від того, чи порушеного таким правочином його право. У випадку встановлення такого порушення, визнання правочину недійсним є способом захисту порушеного права позивача, котрий він може обирати на власний розсуд.

Згідно ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Частиною 3 даної статті визначено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей, про що зазначено в ч. 2 ст. 158 Земельного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 Земельного кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Частина 1 ст. 79-1 Земельного кодексу України визначає, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Суд вважає, що позивачем обрано вірний спосіб захисту порушеного права, оскільки оскаржувані договори оренди б/н, укладений між ОСОБА_4 та ФГ «Україна» від 14.12.2011 року, договір купівлі-продажу № 92 від 27 січня 2021 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та додаткова угода про зміну сторони до договору оренди землі від 14 грудня 2011 року б/н, якою змінено орендодавця ОСОБА_4 на ОСОБА_5 безпосередньо стосується прав та охоронюваних законом інтересів позивача, оскільки за спірними договорами було надано в оренду майно, власник якого прагне усунути перешкоди у здійсненні правоможності самостійно розпоряджатись своїм нерухомим майном.

Суд враховує постанову Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2024 року у справі № 496/1059/18 у якій зазначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). За змістом цієї статті негаторний позов застосовується для захисту від порушень, які не пов`язані із позбавленням володіння - пункт 71 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц).

Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок кадастровий номер :02:000:0191, площею 2,7198 га., укладеного між ОСОБА_4 та ФГ «Україна», кадастровий номер :02:000:0192, площею 1,1453 га., б/н від 22.12.2016 року укладений між ОСОБА_6 та ФГ «Україна» та скасувати рішення про їх його державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав, а також про визнання недійсним договору купівлі - продажу земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0191, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та про визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки б/н від 14 грудня 2011 року, кадастровий номер :02:000:0191, площею 2,7198 га., призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Іллінецької ТГ, Вінницької області укладену 30 серпня 2021 року між ОСОБА_5 та ФГ «Україна» про зміну сторони.

При цьому суд не бере до уваги посилання представників відповідачів щодо пропуску позивачем строку позовної давності як на підставу для відмови в задоволенні позову.

Так, як вбачається з матеріалів справи про порушення свого права позивач дізналася 08 вересня 2020 року, коли звернулася до державного реєстратора речових прав Іллінецької міської ради Вінницької області для вчинення дій спрямованих на внесення його відомостей до Державного реєстру речових прав, щодо запису про скасування правовстановлюючих документів на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав.

При цьому суд зважає на положення Закону щодо перебігу строків позовної давності.

Так, згідно ч. 1 ст. 256 ЦКУ позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦКУ перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Законом від 30.03.2020 №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу доповнено пунктом 12, в якому зазначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину

Також 17.03.2022 р. набрав чинності Закон від 15.03.2022 №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу доповнено пунктом 19, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану продовжуються на строк його дії строки, визначені статтями 257 - 259 ЦКУ (позовна давність, спеціальна позовна давність).

Враховуючи наведене, дату, коли Позивач дізналася про порушення свого права та коли було подано заяву про збільшення позовних вимог суд вважає, що Позивачем не пропущено строку на звернення до суду визначеного у ст. 257 ЦК України.

Вирішуючи питання про судові витрати суд зважає на те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідачів в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4294,40 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 203, 215, 216, 317, 319, 321, 391, 396 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Україна», ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за участю третьої особи без самостійних вимог: Приватного нотаріуса Іллінецького районного нотаріального округу Вінницької області Нікітчук Наталії Анатоліївни, про визнання недійсним договорів оренди землі та скасування їх державної реєстрації задовільнити.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0191, площею 2,7198 га., призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Іллінецької ТГ, Вінницької області, б/н від 14.12.2011 року укладений між ОСОБА_4 та ФГ «Україна», та скасувати рішення про його державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 32889327 від 13 грудня 2016 року.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0192, площею 1,1453 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Іллінецької ТГ, Вінницької області, б/н від 22.12.2016 року укладений між ОСОБА_6 та ФГ «Україна» та скасувати рішення про його державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 33198370 від 27 грудня 2016 року.

Визнати недійсним договір купівлі - продажу земельної ділянки площею 2,7198 га., кадастровий номер :02:000:0191, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Павлівської сільської ради, Іллінецького району Вінницької області, укладений між продавцем - ОСОБА_4 , РНОКПП - НОМЕР_3 та ОСОБА_5 , РНОКПП - НОМЕР_4 , посвідчений ОСОБА_13 , приватним нотаріусом Іллінецького районного нотаріального округу Вінницької області, реєстр № 92 від 27 січня 2021 року.

Визнати недійсною додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки б/н від 14 грудня 2011 року, кадастровий номер :02:000:0191, площею 2,7198 га., призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Іллінецької ТГ, Вінницької області укладену 30 серпня 2021 року між ОСОБА_5 та ФГ «Україна» про зміну сторони.

Стягнути з відповідачів Фермерського господарства «Україна», ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в сумі 4294 (чотири тисячі двісті дев`яносто чотири) гривні 40 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 28.06.2024 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: ОСОБА_14 , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Серія ВН №411 від 30 серпня 2004 року, адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач 1: Фермерське господарство «Україна», ЄДРПОУ - 20092010, адреса: 22511, вул. Островського, 29, с. Стара Прилука Вінницького району Вінницької області.

Представник відповідача 1: ОСОБА_15 , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №350 від 19 грудня 2004 року, адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач 2: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_4

Представник відповідача 2: ОСОБА_16 , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №000459 від 28 березня 2019 року, адреса: АДРЕСА_5 .

Відповідач 3: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_6 .

Представник відповідача 3: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_7 .

Відповідач 4: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_7 .

Представник відповідача 3: ОСОБА_12 , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №0000024 від 18 лютого 2015 року, адреса: АДРЕСА_8 .

Третя особа без самостійних вимог: Приватний нотаріус Іллінецького районного нотаріального округу Вінницької області Нікітчук Наталія Анатоліївна, Свідоцтво НОМЕР_8 , адреса: АДРЕСА_9 .

Головуючий: