Дата документу 17.10.2024
Справа № 501/1428/22
17 жовтня 2024 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:
головуючого судді Пушкарського Д.В.,
секретаря судового засідання Тимко М.Л.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Представник акціонерного товариства «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за невиконання грошового зобов`язання за Договором №661/Ф03.7/026 від 23.03.2006 в розмірі 7279,80 доларів США. Також позивач просить стягнути з відповідача сплачений судовий збір в розмірі 3194,55 грн. (а.с.2-4).
Внаслідок реорганізації, шляхом приєднання AT «Укрсоцбанк», правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків є AT «Альфа-Банк». На теперішній час відповідач також неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, чим грубо порушує істотні умови Кредитного договору в результаті чого виникла заборгованість, розрахована на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, яка станом на 15.12.2021 становить 7279,80 доларів США, у зв`язку з цим позивач був вимушений звернутися до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 11 січня 2023 року було замінено первісного позивача Акціонерне товариство «Альфа-Банк» у справі №501/1428/22 на його правонаступника - Акціонерне товариство «Сенс Банк».
Представник позивача АТ «Сенс Банк» в судове засідання не прибув, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов просив задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.126).
Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади України (а.с.129), про причини неявки суд не сповістила, відзив на позов не надала.
Відповідно до положень ст.280 ЦПК України, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ст.82 ч.4 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи. У якій беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Внаслідок реорганізації, шляхом приєднання AT «Укрсоцбанк», правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків є AT «Альфа-Банк». Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків AT «Укрсоцбанк» виникає у AT «Альфа-Банк» з дати затвердження Передавального акту загальними зборами акціонерів AT «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера AT «Укрсоцбанк», а саме з 15 жовтня 2019 року.
Згідно статуту АТ «Сенс Банк» - АТ «Сенс Банк» є правонаступником усіх прав та зобов`язань АТ «Альфа Банк».
Статутом АТ «Сенс Банк» встановлено, що товариство є юридичною особою, створеною і зареєстрованою за законодавством України, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги. Банк створений у формі акціонерного товариства та є правонаступником усіх прав та зобов`язань Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» (п.п.1.1, 1.2 Статуту).
Ухвалою суду від 11 січня 2023 року було замінено первісного позивача Акціонерне товариство «Альфа-Банк» у справі №501/1428/22 на його правонаступника - Акціонерне товариство «Сенс Банк».
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що сума заборгованості за ставкою 3% річних на кредитну заборгованість становить 7279,80 доларів США.
Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ст.624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Договором може бути встановлено обов`язок відшкодувати збитки лише в тій частині, в якій вони не покриті неустойкою. Договором може бути встановлено стягнення неустойки без права на відшкодування збитків або можливість за вибором кредитора стягнення неустойки чи відшкодування збитків.
Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У відповідності до ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.
При вирішенні питання щодо стягнення грошової суми у доларах США, суд враховує роз`яснення Великої Палати Верховного Суду, які містяться у постанові від 16 січня 2019 року по справі №373/2054/16-ц.
Так, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові зазначила, що частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.
Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.
Із аналізу правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.
У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.
Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.
Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.
Таким чином, приймаючи до уваги, що позивачем заявлено суму до стягнення у доларах США, суд може стягнути борг в іноземній валюті.
У разі порушення зобов`язання відповідно до ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно ч.1 ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Сенс Банк» підлягають задоволенню.
Ч.1 ст.141 ЦПК України передбачає, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 3194,55 грн.
Враховуючи, що позов підлягає задоволенню то з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір.
Керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд, -
Позов акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за невиконання грошового зобов`язання за Договором №661/Ф03.14/051 від 25.05.2006 в розмірі 7279,80 доларів США.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Сенс Банк» судовий збір в розмірі 3194,55 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя