ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Макарова М.О., Пищиди М.М.

за участю секретаря судового засідання: Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 07 березня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

В обґрунтування позову посилався на те, що перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2015 року. Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Судовим наказом, виданим 12 липня 2022 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська у цивільній справі № 199/2283/22, було стягнуто з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи стягнення з 12 травня 2022 року, і до досягнення дитиною повноліття. Втім окрім сина у нього є ще одна дитина донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та судовим наказом № 202/15981/23, виданим 06 жовтня 2023 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, стягнуто з нього на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_7 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 18 серпня 2023 року платника аліментів і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Аліменти, встановлені судовим наказом № 199/2283/22, порушують право на отримання навіть мінімально встановленого розміру аліментів від батька другою дитиною ОСОБА_8 . Таким чином, після видачі 12 липня 2022 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська судового наказу матеріальне становище платника аліментів змінилося у зв`язку із народженням другої дитини і необхідністю сплати аліментів на її утримання, а тому на теперішній час дане рішення суду про стягнення з нього аліментів саме у такому розмірі суперечить засадам рівності та справедливості, тому просив суд ухвалити рішення, яким зменшити розмір аліментів, визначений наказом Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2022 року у цивільній справі №199/2283/22, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 , на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів на 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 07 березня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при зверненні із заявою про видачу судового наказу ОСОБА_2 було приховано від суду той факт, що у нього окрім сина ОСОБА_3 , є ще донька ОСОБА_5 та вона також має паво на утримання від нього, а присуджені судовим наказом аліменти у розмірі 1/4 частини ставлять його доньку в нерівне становище, тому розмір аліментів слід зменшити.

Відзив на апеляційну скаргу надано не було.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом першої інстанції встановлено та це підтверджується матеріалами справи, що сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Окрім того, позивач має малолітню дитину доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Судовим наказом №199/2283/22, виданим 12 липня 2022 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, на утримання сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи стягнення з 12 травня 2022 року, і до досягнення дитиною повноліття. Зазначений судовий наказ перебуває на примусовому виконанні (виконавче провадження № 69451998) у Індустріальному відділі державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що підтверджується копією постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 20 липня 2022 року.

Також судом вставлено, що судовим наказом № 202/15981/23, виданим 06 жовтня 2023 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, який перебуває на примусовому виконанні (виконавче провадження № 69451998) у Індустріальному відділі державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 18 серпня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що зміна сімейного стану позивача, а саме наявність іншої дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Таким чином, позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі у зв`язку з наявністю дитини від іншого шлюбу. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, у зв`язку з наступним.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про охорону дитинства» всі діти на території України, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я та народження дітей і їх батьків (чи осіб, які їх замінюють) або будь-яких інших обставин, мають рівні права і свободи, визначені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, зміна матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, враховуючи встановлений частиною першою статті 81 ЦПК України обов`язок доказування, у справах про зміну розміру аліментів позивач повинен довести як наявність обставин, передбачених статтею 192 СК України, так і те, що ці обставини виникли після ухвалення рішення про стягнення аліментів (визначення аліментів за домовленістю між батьками) та існують на момент звернення з позовом.

Дослідивши матеріали справи колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем не надано доказів та не доведено підстав для застосування ст.192 СК України та зменшення розміру аліментів, а тому доводи апеляційної скарги колегія суддів не бере до уваги.

Колегія суддів звертає увагу на те, що лише одне посилання позивача на те, що після видачі 12 липня 2022 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська судового наказу № 199/2283/22 про стягнення аліментів на утримання сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 06 жовтня 2023 року було видано судовий наказ № 202/15981/23 про стягнення з нього на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 18 серпня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , не може слугувати підставою для задоволення позову та зменшення аліментів.

Доказів погіршення матеріального стану позивачем не надано.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що на даний час сину позивача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вже виповнилося 18 років.

Інші доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 07 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 16 жовтня 2024 року.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: М.О. Макаров

М.М. Пищида