Дата документу 11.11.2024
Справа № 334/2179/24
Провадження № 2/334/1469/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Новікової Н.В.,

секретар судового засідання Сухова С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у спрощеному провадженні цивільну справу №334/2179/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, -

за участі: позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Железняк Л.В.,

встановив:

Позивач звернулася до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 , в яком просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 8000 грн. на дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з 15.03.2024 до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що позивач з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, 29.02.2020 шлюб між сторонами розірвано. У сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька ОСОБА_3 . Дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу надає не в повному обсязі.

З 19.06.2024 представником відповідача на підставі Доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги особам, Які визначені пунктами 1-2, 9-23, 26-29 частини першої статті 14 Закону України «Про безоплатну вторинну допомогу» № 450Зап, є адвокат Железняк Л.В.

27.06.2024 представником відповідача подано до суду відзив на позов, в якому представник просить відмовити у позові повністю, а у разі надання достовірних та належних доказів про постійне проживання дитини з позивачкою, задовольнити позов частково та стягнути на її користь аліменти в розмірі 427,17 грн. на місяць.

В обґрунтування позову зазначено, що постійним місцем проживання дитини ОСОБА_4 є зареєстроване місце проживання батька дитини - ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 . Вказане підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади, долученим до матеріалів справи.

ОСОБА_2 , не заперечує, що мати дитини, ОСОБА_1 , бере учать у вихованні дочки, дитина періодично проживає як з батьком за місцем свого постійного проживання, так і з матір`ю за місцем її знаходження.

З інформації, яку особисто зазначила позивачка, зареєстроване місце її проживання знаходиться в АДРЕСА_2 . Місцем свого фактичного проживання ОСОБА_1 зазначає АДРЕСА_3 . В той же час, ОСОБА_1 намагається запевнити суд, що її та відповідача дочка відвідує дитячий садочок в м. Запоріжжі. Представник вважає, що позивач не надала суду жодних документів про проживання дитини з нею, що відповідно до вимог ст. 181 СК України виключає можливість стягнення на її користь аліментів на утримання дитини.

В той же час, ОСОБА_2 , має докази, що постійним місцем проживання дитини є саме його зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Слід врахувати, що ОСОБА_2 , одноосібно утримує дочку 10 днів кожного місяця.

Дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (вік 4 роки), за домовленістю між батьками 20 днів кожного місяця проживає з матір`ю, а 10 днів кожного місяця проживає з батьком. Під час знаходження дитини у матері вона забезпечує харчування та побутові потреби дитини, під час проживання дитини з батьком - всі потреби дитини: харчування, відпочинок, одяг і т.і. забезпечує одноосібно він. Отже, щомісяця проживання дитини з матір`ю на 10 днів перевищує проживання дитини з батьком.

Позивачка намагається ввести суд в оману, додавши до позовної заяви низку квитанцій про сплату за садок та харчування у садку, сплачені сторонньою для дитини та самої позивачки особою - ОСОБА_6 . З наданих квитанцій невідомо, за яких підстав ОСОБА_6 сплачував кошти по квитанціям та кому належать ці кошти. З вказаного вбачається, що ОСОБА_1 не несе витрати на дитячий садок, їх фактично несе стороння особа - ОСОБА_6 , яка не заявляє вимог про стягнення з батьків дитини понесених витрат. ОСОБА_7 не вправі посилатись на вказані витрати, як на понесені особисто нею.

Крім того, позивачка ОСОБА_1 не погоджувала з ОСОБА_2 , влаштування дитини у приватний дитячий садок, де вартість перебування та харчування більш ніж в п`ять разів перевищує загальний дохід ОСОБА_2 .

Інші додані до позовної заяви чеки про витрати в продуктових магазинах, Секондхенді та аптеках не можуть бути прийняті судом в якості доказів, оскільки з вказаних чеків не можна визначити, хто саме, що та для кого придбавав у вказаних магазинах та аптеках.

Додані до позовної заяви чеки РОS-терміналів не ідентифікують покупця, не містять інформації про придбані товари їх призначення саме для дитини.

За вказаних обставин слід вважати, що позивачка не довела витрати на дитину у будь-якому розмірі, зокрема, у розмірі 20000,00 грн. на місяць.

Позовна вимога про стягнення з ОСОБА_2 , аліментів на дитину в розмірі 8000,00 грн. на місяць не може бути задоволена. У разі надання позивачкою доказів постійного проживання дитини з нею, слід врахувати наступне.

Відповідно до ч. 2 абз. 2 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника у разі стягнення аліментів не може перевищувати 50 відсотків.

Відповідно до доданих до матеріалів справи документів ОСОБА_2 , є особою з інвалідністю третьої групи, не працює, будь-яких доходів, окрім пенсії в сумі 2760,00 грн., не має; потребує постійного лікування за станом здоров`я, про що свідчать наявні в матеріалах справи медичні документи. Також слід врахувати, що у ОСОБА_2 , є непрацездатні батьки, які проживають разом з ним, є членами його сім`ї та потребують матеріальної допомоги, яку син зобов`язаний надавати за законом. Отже, виходячи з вказаного, за умови надання належних та достовірних доказів про постійне проживання ОСОБА_4 разом з матір`ю, ОСОБА_2 зобов`язаний сплачувати щомісячно (за 30 днів) аліменти в сумі не менше 1281,50 грн. (50% від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку), тобто 42,72 грн. на день. ОСОБА_2 , не зобов`язаний оплачувати всі забаганки позивачки та не зобов`язаний утримувати її. Враховуючи, що дитина ОСОБА_5 знаходиться щомісяця з матір`ю 20 днів, а з батьком 10 днів, позивачка ОСОБА_1 має право вимагати відшкодування з ОСОБА_2 , своїх витрат на дитину тільки за 10 днів кожного місяця.

Отже, за відсутності документів, які підтверджують постійне проживання дитини з матір`ю, а не перебування дитини за місцем проживання матері певний проміжок часу, у позові ОСОБА_1 слід відмовити.

У разі доведення належними доказами постійного проживання дитини з позивачкою, враховуючи об`єктивні обставини справи, інвалідність відповідача, його доходи, наявність у відповідача батьків, які потребують матеріальної допомоги, яку він за законом зобов`язаний надавати, максимальний розмір стягнення з нього не може бути більшим за 427,17 грн. (42,17 грн. на день х 10 днів проживання з матір`ю = 427,17 грн.).

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, з підстав викладених в позові, при цьому пояснила, що за домовленістю з відповідачем вона дозволяє дитині відвідувати батька 2 рази на місяць з середи по неділю, це виходить 10 днів на місяць, при цьому в ці дні дитина не відвідує дитячий садок. Дитина проживає разом з нею та її цивільним чоловіком ОСОБА_6 .

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала повністю, просила відмовити у його задоволенні, оскільки вважає що позивачкою не доведено, що дитина проживає з нею.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_3 , батьками якої є позивач та відповідач, що підтверджується свідоцтвом про її народження серія НОМЕР_1 від 08.07.2020.

Малолітня дитина ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю та її цивільним чоловіком, що підтверджується Актом обстеження умов проживання від 05.09.2024 за адресою АДРЕСА_4 . Як пояснила позивач, вказану квартиру орендує її цивільний чоловік.

Місцем реєстрації відповідача та доньки ОСОБА_3 є АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади від 29.03.2024.

Як пояснила позивач за домовленістю між сторонами дозволяє дитині відвідувати батька 2 рази на місяць з середи по неділю, це виходить 10 днів на місяць, при цьому в ці дні дитина не відвідує дитячий садок. Крім того, відповідно до наданих документів, саме сім`я позивачки (її цивільний чоловік) сплачує за дитячий садок, який відвідує дитина.

При цьому відповідно до вимог ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Таким чином, судом встановлено, що місце проживання дитини є місце проживання її матері, і за домовленістю дитина відвідує батька, а не має там місце проживання. Доказів зворотного суду не надано. Відомостей щодо існування такої домовленості в подальшому також суду не надано.

Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до положень ст. 182 СК України та роз`яснень п. 17Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем витрати платника аліментів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Доказів того, що відповідач утримує дитину, суду не надано.

У відповідності зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Таким чином законодавством визначено, що аліменти стягуються або у частці, або у твердій грошовій сумі, а правом вибору виду аліментів (частка чи грошова сума) наділений той з батьків, з ким проживає дитини.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

При визначені розміру аліментів, суд відповідно до ст. 182, 200 СК України враховує, що відповідач є інвалідом з дитинства має ІІІ групу інвалідності безстроково, що підтверджується копією довідкиМСЕК№1017900 від 08.01.2019; отримані ним доходи (відомості з Державного реєстру фізичних осіб станом на 29.03.2024 за період з 1 кварталу 2023 р. по 4 квартал 2023 р. відповідач перебував на обліку у Запорізькому обласному центрі зайнятості з січня 2023 р. по квітень 2023 р. з 01.06.2023 р. працевлаштований до ПРАТ «Львівський холодокомбінат», 31.08.2023 звільнений з ПРАТ «Львівський холодокомбінат», Довідка про доходи №6208 2629 5488 1202 від 29.03.204 відповідач отримав пенсію а період з 01.01.2023 р. по 31.12.2023 р. у розмірі 32200 грн.), а тому суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 1281,50 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 15 березня 2024 року, з подальшою індексацією відповідно до закону, щомісячно, та до досягнення дитиною повноліття

Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Так, як позивачка звільнена від сплати судового збору по поданій категорії справи, тому з відповідача у дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1281,50 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 березня 2024 року, з подальшою індексацією відповідно до закону, щомісячно, та до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір 1211 грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити сторін:

Позивач ОСОБА_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_5 ; рнокпп: НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_2 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_6 ; рнокпп: НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 15.11.2024.

Суддя: