Справа № 194/821/24
Номер провадження № 2/194/450/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року м.Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді Корягіна В.О.,

з участю секретаря судового засідання Сафонової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у залі судових засідань Тернівського міського суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою представника позивача адвоката Мерцалова Михайла Юрійовича в інтересах ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Тернівське житлово-комунальне підприємство» про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача адвокат Мерцалов М.Ю. в інтересах ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовною заявою до Комунального підприємства «Тернівське житлово-комунальне підприємство» про зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 29 листопада 2022 року з ОСОБА_2 та зареєстрованого в реєстрі за № 1147. Станом на сьогодні КП «ТЖКП» безпідставно нараховує ОСОБА_1 заборгованість попередніх власників квартири, яка виникла до моменту придбання ним квартири. Позивач не може реалізувати своє право на продаж зазначеної нерухомості, адже потенційних покупців лякає заборгованість по комунальним послугам, хоча оплату за надані житлово-комунальні послуги він проводить щомісячно згідно з вимогами законодавства і не має зобов`язання по оплаті послуг, які він фактично не отримував за період, коли не був ні споживачем послуг, ні власником квартири. Задля досудового врегулювання спору представником позивача в інтересах позивача було направлено до відповідача звернення від 03.04.2024р. за № 2/03.04.2024 щодо виключення з особового рахунку заборгованості попередніх власників, проте у своїй відповіді від 18.04.2024р. за № 496 відповідач відмовив у задоволенні вимоги та посилався на те, що особовий рахунок є номерним, що дозволяє ідентифікувати його відповідно до конкретного житлового приміщення та являє собою сукупність даних про житлове приміщення, особовий рахунок оформлюється на житлове приміщення, а не на особу, його відкриття відбулося за часів СРСР, після проголошення Незалежності України особові рахунки не змінювались, тобто залишились попередніми, які були відкриті за відповідними адресами. Виходячи з цього, переоформлення особового рахунку відбувається шляхом внесення змін прізвища, ім`я та по-батькові нового власника, при цьому номерний знак особового рахунку житлового приміщення не змінюється. Відкриття нового особового рахунку відбувається лише в разі новозбудованого житлового приміщення на підставі ордеру або іншого документу, що засвідчує його право на те чи інше житлове приміщення. В зв`язку з чим вбачається, що особовий рахунок відкривається не за особою, а за житловим приміщенням. Особовий рахунок, відкритий в абонентському відділу КП «ТЖКП» є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій і списання або виключення з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом КП «ТЖКП». Позивач не погоджується з такою позицією відповідача, виходячи з наступного. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, та на власника покладається тягар утримання майна. Таким чином, новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо він не брав на себе обов`язку з їх сплати. А у договорі купівлі-продажу від 29 листопада 2022 року не містяться застереження про переведення боргу попереднього власника й не містить згоди кредитора на таку заміну. Частина третя статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачає, що у разі відчуження квартири чи нежитлового приміщення набуття новим власником усіх обов`язків попереднього власника як співвласника. Але тлумачення наведеної норми права у системному зв`язку з вищенаведеними нормами надає можливість дійти висновку про те, що у даному випадку йдеться про перехід від попереднього власника до нового власника обов`язків саме як співвласника багатоквартирного будинку, передбачені законом, а не боргів попереднього власника з оплати за житлово-комунальні послуги. Тобто з моменту переходу права власності на квартиру попередній власник втрачає права і обов`язки співвласника багатоквартирного будинку, а новий власник набуває прав і обов`язків співвласника такого будинку. Діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу. Таку позицію висловив у своїй Постанові від 01.09.2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 686/6276/19. Отже, рахунок на оплату комунальних послуг має бути саме на ОСОБА_1 як окремого споживача (нового власника квартири) без зазначення боргів попередніх споживачів (власників квартири). Просить зобов`язати КП «Тернівське житлово-комунальне підприємство» виключити з обліку по особовому рахунку ОСОБА_1 заборгованість попередніх власників квартири АДРЕСА_1 ; зобов`язати КП «Тернівське житлово-комунальне підприємство» привести особовий рахунок ОСОБА_1 на оплату комунальних послуг за адресою: квартира АДРЕСА_1 у відповідність до вимог до формування рахунків на оплату послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 31 січня 2020 року №23.

Представник відповідача надала суду письмові пояснення на позовну заяву, в яких просить відмовити в задоволенні позову, оскільки особовий рахунок є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій абонентського відділу КП «ТЖКП» і списання або виключення з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом КП «ТЖКП», а не обов`язком. Також, зазначила, що КП «ТЖКП» не пред`явило ніяких претензій до позивача щодо погашення заборгованості попередніх власників житлового приміщення.

Позивач у судове засідання не з`явився, але представник позивача адвокат Мерцалов М.Ю. надав суду письмову заяву, згідно якої позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та розглядати справу за відсутності сторони позивача.

Представник відповідача у судове засідання не з`явилася, але надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі та просила відмовити в задоволенні позову.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, обґрунтування позовних вимог, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних по справі доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 29 листопада 2022 року між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Молодих С.І.

В п. 10 договору купівлі-продажу квартири зазначено, що продавець доводить до відома покупця, що на момент продажу квартири не існує заборгованості по квартирній платі та по оплаті за користування комунальними послугами та послугами газо-електропостачання. Оплату по квартирній платі та по сплаті за користування комунальними послугами за листопада 2022 року продавець зобов`язується сплатити до 10 грудня 2022 року.

З відповіді КП «ТЖКП» від 18 квітня 2024 року на звернення адвоката Мерцалова М.Ю. в інтересах ОСОБА_1 від 03 квітня 2024 року, вбачається, що особовий рахунок є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій абонентського відділу КП «ТЖКП» і списання або виключення з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом КП «ТЖКП», а не обов`язком, а списання боргів за житлово-комунальні послуги чинним законодавством не передбачено. Також, зазначено, що КП «ТЖКП» не пред`явило ніяких претензій до заявника щодо погашення заборгованості попередніх власників житлового приміщення.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності письмового договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 214/7766/15-ц.

Частиною 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», встановлено обов`язок споживача щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Крім того, відповідно до статті 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна.

При цьому, договір купівлі-продажу від 29 листопада 2022 року, згідно з яким позивач став власником спірної квартири, не містить застережень про переведення боргу попереднього власника й не містить згоди кредитора на таку заміну, що узгоджується з положеннями статті 520 ЦК України (заміна боржника у зобов`язанні).

Отже, діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд зауважує, що новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна, тому за відсутності відповідної умови в договорі щодо відчуження нерухомого майна суд повинен відмовляти в задоволенні позовних вимог до нового власника, оскільки належним відповідачем є попередній власник.

Подібні за змістом правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19 (провадження№ 61-3604 св 20), від 14 вересня 2022 року у справі № 201/1807/21 (провадження № 61-2572 св 22), від 12 жовтня 2022 року у справі № 312/44/20 (провадження № 61-13033 св 20).

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом захисту певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Проте, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, але є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір, у свою чергу, не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144 цс 18); від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187 гс 18); від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338 цс 18); від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (провадження № 14-364 цс 19); від 06 квітня 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-84 гс 20).

Вимога позивача про зобов`язання КП «ТЖКП» виключити з обліку по особовому рахунку заборгованість попередніх власників квартири є обґрунтованою та відповідає критеріям ефективного судового захисту, оскільки задоволення такої вимоги відновлює порушені права позивача та встановлює між сторонами правову визначеність, яка полягає у підтвердженні відсутності заборгованості позивача перед відповідачем.

Аналогічний правовий висновок щодо способу судового захисту у подібних справах викладено Верховним Судом у постановах від 01 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19 (провадження № 61-3604 св 20), від 26 січня 2022 року у справі № 201/11406/20 (провадження № 61-18079 св 21).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у пункті 58 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) зазначила, що задоволення вимоги боржника зобов`язати кредитора перерахувати заборгованість за договором (аналогічно, як і списати якусь її частину, якої стосується спір) може бути способом захисту права боржника на мирне володіння майном. Якщо він не має наміру сплачувати борг, бо не згоден із визначеним кредитором розміром, а кредитор на вимогу боржника суму заборгованості не перераховує та не звертається до суду за її стягненням, то боржник надалі одержуватиме від кредитора вимоги про сплату боргу у розмірі, визначеному кредитором, із яким боржник не погоджується. Це може провокувати останнього помилково, всупереч волі сплатити суму боргу.

Як вбачається з позовних вимог та письмових пояснень сторонами визнається факт, що по особовому рахунку ОСОБА_1 є заборгованість попередніх власників щодо квартири АДРЕСА_1 .

Таким чином, позовні вимоги в частині зобов`язання КП «Тернівське житлово-комунальне підприємство» виключення з обліку по особовому рахунку ОСОБА_1 заборгованості попередніх власників щодо квартири АДРЕСА_1 підлягають задоволенню.

Натомість, в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання КП «Тернівське житлово-комунальне підприємство» привести особовий рахунок ОСОБА_1 на оплату комунальних послуг за адресою: квартира АДРЕСА_1 у відповідність до вимог до формування рахунків на оплату послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 31 січня 2020 року №23, слід відмовити з наступних підстав.

Так, позивач в позовних вимогах не зазначає, що саме слід внести КП «Тернівське житлово-комунальне підприємство» в особовий рахунок ОСОБА_1 на оплату комунальних послуг; не обґрунтовує в чому полягає неправильність оформлення у складеному КП «ТЖКП» документі - особовому рахунку ОСОБА_1 на оплату комунальних послуг за адресою: квартира АДРЕСА_1 та яким чином порушуються його права; не надає доказів та не посилається на них в частині противоправних дій КП «ТЖКП» при складанні документу, а саме особового рахунку ОСОБА_1 на оплату комунальних послуг за адресою: квартира АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд пропорційно до задоволеної частини позовних вимог стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 484,48 грн.

Керуючись ст. ст. 19, 49, 76, 77, 81, 131, 141, 247, 256 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги представника позивача адвоката Мерцалова Михайла Юрійовича в інтересах ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Тернівське житлово-комунальне підприємство» про зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Зобов`язати Комунальне підприємство «Тернівське житлово-комунальне підприємство» виключити з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 заборгованість попередніх власників квартири АДРЕСА_1 .

В частині позовних вимог про приведення особового рахунку ОСОБА_1 на оплату комунальних послуг за адресою: квартира АДРЕСА_1 у відповідність до вимог до формування рахунків на оплату послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 31 січня 2020 року №23, відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства «Тернівське житлово-комунальне підприємство» (, Дніпропетровська область Павлоградський район м. Тернівка вул. Героїв України буд. 29) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , судовий збір у сумі 484,48 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повне судове рішення складено 14 жовтня 2024 року.

Головуючий суддя В.О. Корягін