УХВАЛА

про відмову у задоволенні клопотання

(повний текст)

18 листопада 2024 рокуСправа №451/1326/24
Провадження № 2-др/451/4/24

Радехівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Патинок О.П.

за участю секретаря судового засідання Сологуб М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Радехів в режимі відеоконференції клопотання позивача ОСОБА_1 про визнання правосуб`єктності при розгляді клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про стягнення з позивача витрат пов`язаних із розглядом справи в суді за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову,-

з участю позивача - ОСОБА_1 , представника відповідача - ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

В провадженні Радехівського районного суду Львівської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову.

Рішенням суду від 29.10.2024 відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову.

01.11.2024 до суду надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення з позивача на користь відповідача ОСОБА_4 витрат на професійну правничу допомогу; заяву призначено до розгляду на 07.11.2024 на 08 год. 10 хв.

07.11.2024 після судового засідання в якому було оголошено перерву за клопотанням позивача через систему «Електронний суд» надійшло клопотання ОСОБА_1 про визнання правосуб`єктності. Клопотання обгрунтоване тим, що всі люди народжуються вільними і рівними у своїй гідності та правах. Виходячи з практики судових розглядів, які використовують принцип не застосування норм, де суди ігнорують права та свободи людини, які гарантуються Конституцієї України та міжнародно-правовими договорами, які ратифіковані Верховною радою України повідомляє, що є живою людиною і вимагає права реституції на визнання його правосуб`єктності людини зі всіма належними значимими характеристиками його людського правового положення в суспільстві та в цій галузі суспільного життя. Просить суд реституції правової суб`єктності позивача та постановити на його письмове клопотання письмову Ухвалу у відповідному формулюванні: «Задовольнити клопотання позивача ОСОБА_1 . Визначити його правосуб`єктність у судовому процесі як людина з належними йому Конституційними правами України, з належними йому Правами людини, що викладені у Загальній декларації прав людини, що Прийнята і проголошена резолюцією 217 A (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року відповідно до указу президії Верховної ради УРСР «Про ратифікацію статуту організації об`єднаних націй підписаний в Сан Франциско (США) 26 червня 1945 року» від 22 серпня 1945 р. за підписом Голови президії верховної ради УРСР М. Гречуха, секретаря президії Верховної ради УРСР О. Межжерін - виходячи з Закону України «Про правонаступництво України» 12 вересня 1991 року N 1543-XII та належними йому правами, що викладені у Європейській конвенції з прав людини від 04.11.1950, яку ратифіковано Законом No 475/97-ВР від 17.07.97, що набрав чинності для України 11.09.1997»; Права ефективного поновлення у правах компетентними національними судами порушених його основних прав, які надані йому конституцією та законами в правовому статусі людина, як суб`єкта юридичного процесу з повним набуттям правосуб`єктності. - Стаття 8. Загальної декларації прав людини Прийнята і проголошена резолюцією 217 A (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року; також просить, на його клопотання, щодо визнання його повної правосуб`єктності людини постановити ухвалу у відповідності до статті 350 КК України, яка б породжувала юридичні наслідки і можливість оскарження відповідно до статті 6 КАСУ.

Позивач ОСОБА_1 будучи присутнім в залі судових засідань в режимі відеоконференції вважає своє клопотання підставним, однак не погоджується із складом суду, який розглядає дане клопотання.

Представник відповідача будучи присутнім в залі судових засідань в режимі відеоконференції проти задоволення клопотання заперечив та вважає таке безпідставне.

Заслухавши думку позивача, представника відповідача, дослідивши зміст клопотання, оглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Правосуб`єктність визначається як передбачена нормами права здатність (можливість) особи (фізичної та юридичної) бути учасником правовідносин, тобто виступати суб`єктом права, а саме носіями суб`єктивних прав та юридичних обов`язків.

Здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи. (стаття 46 ЦПК України).

Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи. (частина перша статті 47 ЦПК України).

Так, заявник ОСОБА_1 у поданому клопотанні просить суд визначити його правосуб`єктність у судовому процесі №451/1326/24, проте вказане клопотання не підлягає встановленню в судовому порядку з огляду на наступне.

Частиною першою статті 2 ЦК України визначено, що учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи.

Статтею 25 ЦК України передбачено, що здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.

Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження.

У випадках, встановлених законом, здатність мати окремі цивільні права та обов`язки може пов`язуватися з досягненням фізичною особою відповідного віку.

Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Статтею 26 ЦК України встановлено, що усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа має усі особисті немайнові права, встановлені Конституцією України та цим Кодексом.

Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом.

Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

Відповідно до статті 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними.

Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

У частині першій, другій статті 49 ЦК України передбачено, що актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо.

Отже, в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану чи рішенням суду та наділяють особу правом користуватися правосуб`єктністю, такі права та обов`язки не потребують додаткового підтвердження та захисту в суді.

Таким чином, клопотання ОСОБА_1 про визначення його правосуб`єктності не підлягає судовому захисту в межах розгляду справи №451/1326/24, оскільки його здатність бути суб`єктом права, а саме носієм суб`єктивних прав та юридичних обов`язків підтверджується актами цивільного стану, що ніким не оспорюється, а його здатність користуватися правосуб`єктністю в суді як сторони у справі визначена при прийнятті основного позову.

На підставі вищезазначеного, суд проходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання, яке не підлягає реституції в судовому порядку, оскільки ОСОБА_1 наділений правосуб`єктністю та правосуб`єктність такого визначена.

Керуючись ст.ст. 2, 24, 25, 26, 30 ЦК України та ст.ст. 260, 261, ЦПК України, суд,-

постановив:

Відмовити у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про визнання правосуб`єктності при розгляді клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про стягнення з позивача витрат пов`язаних із розглядом справи в суді за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 19.11.2024.

Головуючий суддя Патинок О. П.