Справа № 355/822/24
Провадження № 2/355/605/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 року Баришівський районний суд Київської області, в складі:

головуючого судді Чальцевої Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Ющенко Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Березанської міської ради Броварського району Київської області, третя особа, яка заявляє самостійні вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Баришівського районного суду Київської області з заявою до Березанської міської ради Броварського району Київської області, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що на спадщину спадкодавця ОСОБА_5 , що проживала по АДРЕСА_1 , яка відкрилась після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на земельні ділянки (пай) площею 3.33 гектара, які належали на праві власності померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 тітці - ОСОБА_5 на підставі Сертифіката від 12 березня 2001 року РН №351830 на даний час можуть претендувати дочка померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 її брата ОСОБА_6 - ОСОБА_1 та дружина померлого ОСОБА_6 - ОСОБА_2 . Також рішення суду відносно зазначеної спадщини може вплинути на інтереси, права та обов`язки, дітей її брата ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Та обставина, що покійна ОСОБА_5 являється рідною сестрою нині померлого ОСОБА_6 підтверджується Довідкою Яблунівської сільської ради Баришівського району Київської області №318 від. 23,09,2016 року, яку за життя отримав ОСОБА_6 . За життя ОСОБА_6 судовим рішенням встановив факт родинних відносин, що померла зазначена в Свідоцтві про смерть ОСОБА_8 - це його рідна мати. Даний факт підтверджено рішенням Баришівського районного суду від 29 липня 2016 р. №355/815/16-ц та Постановою Київського апеляційного суду від 24 листопада 2021 р. №355/815/16-ц, яка в частині родинних відносин - ОСОБА_6 , залишає в силі рішення Баришівського районного суду від 29 липня 2016 р. №355/8 15/16-ц.

Та обставина, що ОСОБА_1 - це дочка померлого ОСОБА_6 , за рішенням суду внука ОСОБА_8 , підтверджено Свідоцтвом про її народження та двома Свідоцтвами про укладення шлюбу.

Та обставина, що ОСОБА_2 - це дружина померлого ОСОБА_6 підтверджено відміткою (штампом) в паспорті ОСОБА_6 , Рішенням-Баришівського районного суду від 5 грудня 2022 року №757/2037/18-ц, Свідоцтвом про спадщину за законом №2537 від 15 серпня 2017 року в частині майна, що по АДРЕСА_1 , оформленого у спадкову власність на ОСОБА_2 визнано недійсним.

Та обставина, що покійна ОСОБА_5 являється рідною сестрою ОСОБА_7 підтверджено витягом з Погосподарської книги Яблунівського старостівського округу Березанської міськради від 07.03. 2023 року 08/16-13, Свідоцтвом про народження ОСОБА_5 та Рішеннями Голосіївського районного суду м. Києва від 9.08.2007 р. №752/17407/16-ц та рішенням Баришівського районного суду віл 24 січня 2024 року № 355/936/23, де встановлено юридичний факт, що покійний ОСОБА_7 являється сином зазначеної в Свідоцтві про смерть померлої ОСОБА_8 .

Та обставина що ОСОБА_5 , 1938 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , є рідною тіткою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтверджено Довідкою Яблунівської сільської ради №143 від 11.03.2014р.

Та обставина, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 це брат і сестра -діти нині померлого ОСОБА_7 , підтверджено Свідоцтвами про народження ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також копіями з їх паспортів.

Чоловіка і дітей - родичів по прямій лінії у померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 не було.

В доданих до позову копіях витягу з Погосподарської книги Яблунівського старостівського округу Березанської міськради від 07.03. 2023 року 08/16-13, в Свідоцтві про народження та Свідоцтві про смерть нині померлої ОСОБА_5 , а також в Свідоцтвах про смерть ОСОБА_7 та ОСОБА_6 ніяких питань щодо батьківства та прізвища ім`я по батькові ОСОБА_9 не виникає. Проте, через безграмотність записів в різних документах, по різному записані прізвища ім`я по батькові його дружини - ОСОБА_10 , безліч різних питань, що мають вирішуватися судом «про встановленню фактів що мають юридичне значення».

В судових рішеннях Баришівського районного суду від 29 липня 2016 р. №355/815/16-ц, Голосіївського районного суду м. Києва від 9.08.2017 р. №752/17407/16-ц, Баришівського районного суду віл 24 січня 2024 року № 355/936/23 родинні відносини визнані до Свідоцтва про смерть ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 , а в Свідоцтві про народження померлої ОСОБА_5 матір`ю значиться ОСОБА_10 .

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України «у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.» В ч.4 ст. 315 ЦПК України зазначено, що при наявності спору встановлення фактів що мають юридичне значення відбувається в позовному провадженні. Тому по встановленню факту що має юридичне значення в позові має бути відповідна вимога.

У відповідності до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» та пунктів п.1. п.4, п.5 Прикінцевих та перехідних положень діючого Цивільного кодексу України, який набрав законної сили 1 січня 2004року зазначено, шо

-норми Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року застосовуються до правовідносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Уразі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосуванню підлягає чинне на той час законодавство, зокрема Цивільний кодекс Української РСР в редакції 18.07.1963 року, якщо строк на прийняття спадщини закінчився до 01 січня 2004 року.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто дана справа має вирішуватися по цивільному законодавству, яке діяло до 01 січня 2004 року, зокрема Цивільний кодексу Української Радянської Соціалістичної Республіки від 18 липня 1963 року.

У відповідності до ст.529, ст. 530 ЦК У РСР в редакції від 18 липня 1963 рок; майно покійної ОСОБА_5 міг успадкувати лише її брат- ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батьки ОСОБА_5 на час її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 померли, чоловіка і дітей у неї не було. Брат покійної ОСОБА_5 - ОСОБА_7 помер за довго до її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_7 , тому успадкувати її майно не міг.

Пунктом 1 ст.549 передбачено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Покійний ОСОБА_6 піклувався разом з ОСОБА_4 та дочкою- ОСОБА_1 , за хворою ОСОБА_5 , возив її в обласну лікарню, разом з дочкою діставав шукав та купляв для сестри лікарства. ОСОБА_5 мала інвалідність, що підтверджується копіями з її трудової книжки. Після смерті його сестри ОСОБА_5 за життя ОСОБА_6 теж господарював по АДРЕСА_1 . Часто приїзжав, садив дерева і огород, любив все кругом погородити. Зять ОСОБА_6 - ОСОБА_12 разом з дружиною ОСОБА_1 помагали садити огород, а також помагав ОСОБА_6 ремонтувати водопровід.

Своїми діями за життя ОСОБА_6 успадкував, разом з нині покійним братом ОСОБА_7 , а в подальшому його дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , спадкове майно зазначеної в свідоцтві про смерть ОСОБА_8 , що по АДРЕСА_1 у відповідності до п ст.549 ЦК У РСР в редакції 18 липня 1963 року, а після смерті ОСОБА_5 , яка згідно витягу з погосподарської книги Яблунівського старостівсько округу Березанської міськради від 07.03.2023 року проживала за вказаною адресою по АДРЕСА_1 успадкував і її майно. Дану обставину підтверджено Довідкою Яблунівської сільської ради Баришівського району Київської області №3 від. 23.09.2016 року, яку за життя отримав ОСОБА_6 .

ОСОБА_1 - дочка покійного ОСОБА_6 не успадкувала майно, по АДРЕСА_1 , оскільки подала до суду заяву про передачу належної її спадщини її двоюрідним брату і сестрі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про що зазначено на сторінці 8 (вісім) Рішення Баришівського районного суду від 24 січня 2024 року №355/936/23.

За життя ОСОБА_5 було отримано Свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серія НОМЕР_18, яке передувало і було підставою для видачі Сертифіката від 12 березня 2001 року РН №351830 на земельні ділянки (пай) площею 3.33 гектара і в подальшому ця земельна ділянка площею 3.33 гектара на підставі даного Сертифіката була розділена на рілля - площею 2.4072 гектара та «для ведення товарного сільгоспвиробництва під багаторічними насадженнями» сади - площею 0.7838 гектара.

На підставі Сертифіката від 12 березня 2001 року РН №351830 Розпорядженням Баришівської районної адміністрації Київської області від 16.04.2002 р. №132 (в додатку до Розпорядження під №41) та Рішенням 18 сесії Яблунівської сільської ради Баришівського району Київської області 23 скликання від 4 березня 2002 року № 75 ОСОБА_5 був виготовлений Державний Акт про право приватної власності на землю 1 -KB № 023172 на рілля - площею 2.4072 гектара . Згідно повідомлення Держгеокадостру вартість 1 гектара рілля становить 34050.38 гривень.

Відносно виділення ОСОБА_5 на підставі Сертифіката від 12 березня 2001 року РН №351830 земельної ділянки «для ведення товарного сільгоспвиробництва під багаторічними насадженнями» садами - площею 0.7838 гектара наявна Довідка Яблунівської сільської Ради від 18.10.2013 р. №863 в якій зазначено, що земельна ділянка № НОМЕР_1 а «для ведення товарного сільгоспвиробництва під багаторічними насадженнями» садами у розмірі 0.7838 гектара числиться за ОСОБА_5 на підставі Сертифіката від 12 березня 2001 року РН №351830 і вартість даної земельної ділянки згідно даних Держземагенства в Баришівському районі Київської області становить 10925 грн. 44 коп.

За проханням ОСОБА_1 для уточнення даних стосовно земельної частки, що числяться за ОСОБА_5 на підставі Сертифіката від 12 березня 2001 року РН №351830, ОСОБА_3 звернувся до Архівного відділу Баришівського Архівного сектору Броварської районної державної адміністрації Київської області та до Березанської міської ради Броварського району Київської області.

На Звернення до Архівного відділу Баришівського Архівного сектору Броварської райдержадміністрації була отримана Відповідь від 19.03 2024 р №30 та завірена копія Розпорядження Баришівської райдержадміністрації Київської області №440 від 17.08.2009 р. «Про передачу у власність земельних ділянок для ведення товарного господарства сільськогосподарського виробництва» (сади) і у Відповіді від 19.03 2024 р №30 зазначено, що в додатку до Розпорядження №440 від 17.08.2009 р. в списках осіб яким надаються паї ОСОБА_5 не виявлено.

На Звернення до Березанської міської ради Броварського району Київської області була отримана Відповідь від 27,03.2024 року №04-37/Д-93, що згідно інформації із бази даних Державного земельного кадастру за ОСОБА_5 обліковуються земельні частки (паї):

-площею 2.4072 гектара кадастровий номер :25:095:0041 для ведення товарного господарства сільськогосподарського виробництва сформована ділянка № НОМЕР_2 на території Яблунівського старостівського округу;

-площею 0.7838 гектара кадастровий номер :25:093:0034 для ведення товарного господарства сільськогосподарського виробництва сформована ділянка № НОМЕР_3 на території Яблунівського старостівського округу.

Тобто дані ділянки значяться за покійною ОСОБА_5 .

ОСОБА_1 успадкувала спадщину свого померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 батька - ОСОБА_6 .

Постановою Верховного суду України від 27 лютого 2020 року №355/815/16ц ОСОБА_1 визнана правонаступником ОСОБА_6 .

По спадковій справі 04/2017 ОСОБА_1 подана Заява про прийняття спадщини, що залишилася після смерті батька - ОСОБА_6 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скляр Оксани Станіславівни.

У зв`язку з вищевикладеним, позивач звернулась до суду із вищевказаною заявою, яку просить задовільнити у повному обсязі.

Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 09.05.2024р. відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, про час та дату судового розгляду повідомлялась належним чином; надала на адресу суду письмове клопотання щодо розгляду справи у її відсутність, просила задовільнити заяву у повному обсязі.

Представник відповідача - Березанської міської ради Броварського району Київської області - у судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином; надав на адресу суду письмове клопотання щодо розгляду справи у його відсутність, з заявленими вимогами погодився у повному обсязі.

Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - ОСОБА_2 , у судове засідання не з`явилась, про час та дату судового розгляду повідомлялась належним чином; причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлялись належним чином; надали на адресу суду письмові клопотання щодо розгляду справи у їх відсутність, з заявленими вимогами погодились у повному обсязі.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У зв`язку з вищевикладеним, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно сертифікату на право на земельну ділянку серії РН № 351830 від 12.03.2001р., ОСОБА_5 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства « Хмельовик» розміром 3,33 в умовних кадастрових гектарах (а.с. 6).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 7).

З посвідки про народження ОСОБА_5 № НОМЕР_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_9 , вбачається, що її батьками є ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (а.с. 8).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_10 (а.с. 9).

Згідно свідоцтво про смерть серії НОМЕР_7 , ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_11 (а.с. 10).

Згідно свідоцтво про смерть серії НОМЕР_8 , ОСОБА_13 , померла ІНФОРМАЦІЯ_12 (а.с. 11).

З довідки виконавчого комітету Яблунівської сільської ради №318 від 23.09.2016р., вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 є рідною сестрою ОСОБА_6 (а.с. 12).

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 29.07.2016р., встановлено факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_14 є рідною матір`ю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_15 ; визнано за ОСОБА_6 право власності на майно у спадок - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13-14).

Рішенням Київського апеляційного суду від 24.11.2021р. провадження у справі в частині встановлення права власності на майно у спадок закрито у зв`язку зі смертю позивача ОСОБА_6 (а.с. 23,24).

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_14 серії НОМЕР_9 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_16 , її батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_15 (а.с. 27).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_10 від 05.10.1990р., ОСОБА_14 05.10.1990р. уклала шлюб з ОСОБА_16 та змінила прізвище на « ОСОБА_14 » (а.с. 28).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_11 від 10.11.1995р., ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_17 уклала шлюб з ОСОБА_12 та змінила прізвище на « ОСОБА_14 » (а.с. 29).

Згідно свідоцтво про народження ОСОБА_6 серії НОМЕР_12 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_18 .. його батьками є ОСОБА_9 та ОСОБА_13 (а.с. 31).

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 05.12.2022р., свідоцтво на спадщину за законом № 2537, видане 15.08.2017р., в частині майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та оформлене у спадкову власність ОСОБА_2 , визнано недійсним (а.с. 32-39).

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 09.08.2017р., встановлено факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , є рідною матір`ю ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_11 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_19 , є сином ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_11 та є онуком померлої ОСОБА_8 (а.с. 40-41).

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 24.01.2024р., позовні вимоги ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , до Березанської міської ради Київської області, третя особа, яка заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту належності документів, прийняття спадщини та визнання права власності на майно у спадок, задоволено: встановлено юридичний факт про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_20 , є дочкою ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_21 ;

встановлено юридичний факт про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_20 , є онукою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_22 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

встановлено юридичний факт належності ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 записів у Погосподарській книзі Яблунівської сільської ради Баришіського району Київської області теперішній Яблунівський старостинський округ Березанської міської ради Броварського району Київської області відносно земельної ділянки та майна, що по АДРЕСА_1 а саме:

записів у Погосподарській книзі №5 за 1971-1973 роки особовий рахунок № ОСОБА_8 , в Погосподарській книзі №6 за 1971-1973 роки, особовий рахунок № ОСОБА_8 , в Погосподарській книзі №5 за 1977-1979 роки, особовий рахунок № ОСОБА_13 , в Погосподарській книзі №5 за 1980-1982 роки особовий рахунок № ОСОБА_10 , в Погосподарській книзі №5 за 1983-1985 роки ОСОБА_10 , в Погосподарській книзі №6 за 1986-1990 роки особистий рахунок № ОСОБА_13 , в Погосподарській книзі №17 за 1991-1995 роки особистий рахунок № ОСОБА_10 ;

визнано за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_23 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_20 , право власності на земельну ділянку та майно у спадок, а саме:

на зазначені в Погосподарській книзі Яблунівської сільської ради Баришівського району Київської області теперішній Яблунівський старостинський округ Березанської міської радою Броварського району Київської області земельну ділянку площею 0,3300 гектари та житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , після смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

визнано право спільної власності за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яке поділене за їх згодою, на земельну ділянку та житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 , а саме:

на земельну ділянку площею 0,3300 га, всі погосподарські споруди сарай, погріб, огорожа, ворота, вбиральня в будинку-веранда, горище, сіни, кухня, піч як майно спільного користування, кімнати будинку, які зазначені в «по етажному плані будинку»: кімната площею 16.40 кв.м. є спадковою власністю ОСОБА_4 , кімната площею 8,40 кв.м. є спадковою власністю ОСОБА_3 ;

зобов`язано ОСОБА_4 надати вільний доступ через свою кімнату ОСОБА_3 до його кімнати (а.с. 42-47).

Згідно довідки виконавчого комітету Яблунівської сільської ради № 143 від 14.03.2014р., ОСОБА_5 , 1938 р.н., є рідною тіткою ОСОБА_3 (а.с. 48).

Згідно свідоцтво про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_13 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_24 , його батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_19 (а.с. 49).

Згідно свідоцтво про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_14 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_25 , її батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_19 (а.с. 50).

Згідно довідки виконавчого комітету Яблунівської сільської ради № 317 від 23.09.2016р., ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , дійсно доглядав сестру - ОСОБА_5 , 1938 р.н., яка була інвалідом 1 групи та проживала за адресою: АДРЕСА_1 , а після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 фактично своїми діями прийняв спадщину (а.с. 54).

Згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії КИ-1 № 00153 від 28.02.2003р.. ОСОБА_5 має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства КСП «Хмельовик» відповідно до затвердженого списку (а.с. 55-56).

Згідно довідки виконавчого комітету Яблунівської сільської ради № 319 від 23.09.2016р., за померлою ОСОБА_5 числиться земельна ділянка в розмірі 2,4072за № 41 (а.с. 57 -62).

Згідно довідки виконавчого комітету Яблунівської сільської ради № 863 від 28.10.2036р., земельна ділянка № НОМЕР_15 а для ведення товарного сільськогосподарського виробництва під багаторічними насадженнями у розмірі 0,7838 га числиться за ОСОБА_5 на підставі сертифікату на право на земельну частку РН № 351830 від 12.03.2001р. (а.с. 63).

Згідно довідки Архівного відділу Баришівського архівного сектору №30 від 19.03.2024р., у розпорядженні Баришівської районної державної адміністрації Київської області від 17.08.2009р. № 440 «Про передачу у власність земельних ділянок для ведення товарного господарства сільськогосподарського виробництва» та у додатку до Розпорядження № 440 від 17.08.2009р. «Список земельних часток, яким надаються земельні ділянки у власність для ведення товарного господарства сільськогосподарського виробництва в межах Яблунівської сільської ради Баришівського району Київської області» особу ОСОБА_5 не виявлено (а.с. 64-65).

Згідно відповіді виконавчого комітету Березанської міської ради на №93 від 26.02.2024р., земельні частки, що обліковувалися за ОСОБА_5 :

-площею 2,4072 га, кадастровий номер :25:095:0041 , ділянка 41 на території Яблунівського старостинського округу сформована та перебуває у користуванні ПАТ « УІФК - Агро» з 10.07.2017р.;

- площею 0,7838 га, кадастровий номер :25:093:0034 , ділянка 13а на території Яблунівського старостинського округу сформована та перебуває у користуванні ПП « Миколай-Плюс» з 25.10.2021р. (а.с. 67).

Відповідно до статті 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно із статтею 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні, каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; по реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений за своєчасний розгляді і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 203 ЦПК України, суд розгляд в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством, не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як встановлено судом, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто дана справа має вирішуватися по цивільному законодавству, яке діяло до 01 січня 2004 року, зокрема Цивільний кодексу Української Радянської Соціалістичної Республіки від 18 липня 1963 року.

Зі змісту статті 524 ЦК України ( в ред. 1963 року), вбачається, що - спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

За правовою конструкцією ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У відповідності до ст.529, ст. 530 ЦК У РСР в редакції від 18 липня 1963 року, майно покійної ОСОБА_5 міг успадкувати лише її брат- ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батьки ОСОБА_5 на час її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 померли, чоловіка і дітей у неї не було. Брат покійної ОСОБА_5 - ОСОБА_7 помер за довго до її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_7 , тому успадкувати її майно не міг.

Із судової практики вбачається, що особа вважається такою, що прийняла спадщину, якщо вона вчинила певні дії, необхідні для цього, зокрема, вступила у володіння та/або управління спадковим майном.

Верховний Суд України висловив правову позицію, за якою: «Згідно з положеннями ст.ст. 548, 549, 554 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. …Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначив: «…судами встановлено, що ОСОБА_4 після смерті батька ОСОБА_9 вступила у володіння та управління спадковим майном шляхом догляду за спірним житловим будинком... Так, позивач здійснила поховання батька, влаштовувала після його смерті у будинку поминальні обряди. У неї знаходились і ключі від будинку. Таким чином, суд дійшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_9, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, а тому правильно визнав за нею право власності в порядку спадкування.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР (норми якої були чинними на час відкриття спадщини), факт прийняття спадщини визначається шляхом, зокрема, вступу в управління або володіння спадковим майном, що являє собою сукупність дій щодо фактичного користування (в тому числі - зберігання) спадковим майном» (ухвала від 07 квітня 2016 року у справі №6-3061ск16 .

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами України справ про спадкування" № 4 від 24.06.83 року " шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку".

На підставі ст. ст. 7, 9, 10 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», земля є одним з об`єктів права колективної власності у підприємстві і вона включається до пайового фонду членів підприємства. Право власності на землю виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання Державного акта на право колективної власності на землю, що посвідчує це право.

Відповідно до п.15 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України право на земельну частку (пай), яке посвідчене сертифікатом, може бути успадковане.

Відповідно до п. 2, 5 Указу Президента «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарськими підприємствами» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.

Згідно вимог ст. 25 Земельного кодексу України в редакції 2001 року, при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ і організацій а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки(паю).

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16.04.2004 року судам потрібно мати на увазі, що згідно зі статтею 25 ЗК при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, а також пенсіонерам з числа працівників з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Отже, об`єктами спадщини за ЦК України є права та обов`язки, які належали особі на час смерті, крім тих, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Принцип непорушності (недоторканності) закріплений і у статтях 319, 326 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною першою статті 317 ЦК України визначено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до частини першої статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Згідно з частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою або із застереженням.

Спадщина належить спадкоємцю з моменту її відкриття незалежно від часу прийняття спадщини. Частиною 1 статті 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Право власності на землю гарантується відповідно до положень ст.14 Конституції України.

Згідно з п. г ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

За правилами статті 131 Земельного кодексу України вбачається, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Земельного кодексу України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю).

Відповідно до положень ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК). Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акту на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Необхідність визнання прав на землю виникає тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо наявності у особи певного суб`єктивного земельного права, суб`єктивне право заперечується чи створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності на земельну ділянку чи права користування нею через наявність таких сумнівів чи відсутність або втрату належних правовстановлюючих документів на таку земельну ділянку.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 396 ЦК України встановлено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 ЦК України.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Тобто, за змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права.

Враховуючи неможливість оформлення прав на земельні частки (пай), позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, що цілком узгоджується з вимогами діючого законодавства.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви та про можливість її задоволення , оскільки встановлення цього факту породжує для заявниці юридичні наслідки, від яких залежать її майнові права на спадщину. Іншої можливості встановити цей факт заявниця не має.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, у заяві заявник не ставить вимоги про стягнення судового збору з зацікавленої особи. Відтак, ухвалюючи рішення, суд не вирішує питання про стягнення на користь заявника витрат по сплаті судового збору сплачених заявником при зверненні до суду з вищевказаною заявою.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 118 , 119,76, 264, 265, 293, 315, 319 ЦПК України, ст . ст . 16 , 316 , 317 , 328 , 1218 , 1261 , 1268 , 1270 ЦК України , суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Березанської міської ради Броварського району Київської області, третя особа, яка заявляє самостійні вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування, - задовольнити.

Встановити юридичний факт, що зазначена в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_16 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_22 , уродженка села Комарівка Переяслав - Хмельницького району Київської області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , є матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_26 , уродженки села Комарівка Переяслав - Хмельницького району Київської області, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити юридичний факт, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_6 - син померлої ОСОБА_8 , та померлий ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_7 - син померлої ОСОБА_8 являються рідними братами покійної ОСОБА_5 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_27 , ( НОМЕР_17 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ), право власності на земельні ділянки (пай) площею 3,33 гектара, які належали на праві власності померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_5 на підставі Сертифіката від 12 березня 2001 року РН №351830, який включає в себе дві земельні ділянки :

-площею 2,4072 гектара, кадастровий номер :25:095:0041 для ведення товарного господарства сільськогосподарського виробництва сформована ділянка № НОМЕР_2 на території Яблунівського старостинського округу Березанської міської ради Броварського району Київської області;

-площею 0, 7838 гектара, кадастровий номер :25:093:0034 для ведення товарного господарства сільськогосподарського виробництва (сади) сформована ділянка № НОМЕР_3 на території Яблунівського старостинського округу Березанської міської ради Броварського району Київської області.

Судові витрати у справі, понесені позивачкою ОСОБА_1 , - залишити за нею.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Баришівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Баришівського

районного суду Т. В. Чальцева