РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/701/24

07 жовтня 2024 року м. Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя Цвіркун О.С.

з участю секретаря судового засідання Забейди А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит №1472173 від 01.03.2021,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТзОВ «ВЕЛЛФІН» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит №1472173 від 01.03.2021, в якому просив суд стягнути з відповідача заборгованість за договором про споживчий кредит №1472173 від 01.03.2021 в розмірі 15000 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позову зазначено, що 01 березня 2021 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір про споживчий кредит №1472173 в електронній формі.

За умовами договору позики, позивач надає позичальнику грошові кошти в позику в сумі 5000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою.

Зазначає, що 17.03.2021 між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду №1 до договору про споживчий кредит №1472173 від 01.03.2021, згідно якої сторони дійшли згоди внести зміни до п.1.1. у розділ «Предмет Договору» згідно якого останньому надано у позику грошові кошти у сумі 5000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути позику та сплатити проценти з користування позикою, зазначені у п.1.5 цього договору та п.1.3 договору у розділ «Термін дії договору» згідно якого строк дії договору становить 46 днів, але в будь-якому випадку до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором. Позивач також зобов`язується повернути заборгованість за відсотками та простроченими відсотками, у разі наявності, у загальній сумі 1730 грн. які він повинен був сплатити у строку до 27.03.2021.

Позивач свої зобов`язання, виконав в повному обсязі, а саме видав кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, внаслідок чого станом на 20.02.2024 року утворилась заборгованість за кредитом на загальну суму 15 грн, з яких: 5000 грн - основний борг та 10000 грн - заборгованість за відсотками.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, останній звернувся до суду із клопотання про розгляд справи за їх відсутності, у задоволені позову просив суд відмовити з підстав викладених у письмових поясненнях.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Як убачається з матеріалів справи , 01 березня 2021 року між ТзОВ "ВЕЛЛФІН" та відповідачем ОСОБА_1 був укладений Договір про споживчий кредит №1472173, відповідно до якого товариство надало відповідачу грошові кошти в позику в сумі 5000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою (а.с. 17-22).

17.03.2021 між сторонами було укладено додаткову угоду №1 до договору №1472173 від 01.03.2021, відповідно до якої Сторони дійшли згоди внести зміни до п. 1.1. Договору у розділі «Предмет Договору», виклавши їх у наступній редакції: «Позикодавець надає Позичальникові на умовах, що передбачені даним Договором, грошові кошти в позику в сумі 5000 (п`ять тисяч гривень 00 копійок) (далі - Сума позики) на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою зазначені у п.1.5. цього Договору». Сторони дійшли згоди внести зміни до п. 1.3. Договору у розділі «Термін дії договору», виклавши їх у наступній редакції: «Строк дії Договору 46 (сорок шість) днів, але в будь-якому разі цей Договір діє до повного виконання Позичальником своїх зобов`язань за цим Договором». Позичальник також зобов`язується повернути заборгованість за відсотками та простроченими відсотками, у разі наявності, у загальній сумі 1730 (одна тисяча сімсот тридцять гривень 00 копійок), які він повинен був сплатити у строк до Інші умови Договору та Додатків до нього, не зазначені у даній Додатковій угоді, залишаються без змін. Додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання Сторонами (а.с.16).

Договір про споживчий кредит підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, у відповідності до п. 1.2 Договору, в якому зазначено, що позика надається позичальнику виключно за допомогою Веб-сайту позикодавця (https://creditup.com.ua), за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором (а.с. 17).

Згідно розрахунку заборгованості, вона становить 15000 грн, з якої: 5000 грн - основний борг та 10000 грн - заборгованість по відсотках, що передбачено умовами договору (а.с.23-34).

Згідно інформаційної довідки від 20 лютого 2024 №516/02, через платіжний сервіс "Platon" було проведено видачу коштів в розмірі 5000 грн на банківську карту НОМЕР_1 (а.с.113).

До позовної заяви долучена копія Анкети оферти, заповненої відповідачем ОСОБА_1 де вказано його особисті дані, а саме, серія та номер паспорту, ІНН, номер банківської карти, електронна пошта та номер мобільного телефону (а.с.110-116).

Порядок отримання та надання позики регламентується Правилами надання грошових коштів у позику у формі споживчого кредиту ТОВ "Веллфін", затверджених наказом ТОВ "Веллфін" № 60 від 30.12.2020 (а.с.9-15).

В Правилах зазначено, що вони є публічною пропозицією (офертою) в розумінні статей 641, 644 ЦК України на укладання договору про споживчий кредит на умовах, що встановлені товариством та застосовуються в разі подання фізичною особою - заявником заявки на сайті товариства за електронною адресою: creditup.com.ua на отримання позики та здійснення інших дій, що передбачають дані Правила (акцепт). Згідно Правил, вони є невід`ємною частиною договору про споживчий кредит.

Відповідно до п. 1.3. договору строк позики за цим договором складає 46 днів, але в будь-якому разі цей Договір діє до повного виконання Позичальником своїх зобов`язань за цим Договором.

Умовами п. 1.5 договору позики передбаченого обов`язок відповідача сплатити на користь позивача проценти за користування позикою на наступних умовах: 1,8 процентів від суми позики, але не менше 50 грн за перший день користування позикою; 1,8 процентів від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п. 1.3 договору.

Згідно п. 1.5.2. у разі якщо позичальник не повернув суму позики у строк, встановлений п. 1.3. договору, нарахування процентів, встановлених п. 1.5.1. договору проводиться за фактичну кількість календарних днів користування позикою та до повного погашення заборгованості за позикою, включаючи день погашення як плату за неправомірне користування чужими грошовими коштами (понадстрокове користування грошовими коштами), в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України (проценти за понадстрокове користування позикою).

Отже, нарахування процентів за користування позикою припиняється у день фактичного її повернення, незалежно від закінчення строку дії договору позики.

Станом на день подачі позову до суду відповідач борг не повернув.

Статтею 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі, Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно із ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частина перша статті 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом.

Відповідно до частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим до виконання сторонами (стаття 629 цього Кодексу).

Статтями 610-612 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем), у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

На час виникнення спірних правовідносин такі регулювалися Правилами надання грошових коштів у вигляді позики Товариством з обмеженою відповідальністю "ВЕЛЛФІН" (далі-Правила), розміщеними на офіційному веб-сайті позивача, Законами України "Про електронний цифровий підпис" та «Про електронну комерцію».

Статтею 1 Закону України "Про електронний цифровий підпис" передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про електронний цифровий підпис" електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.

Згідно статті 4 Закону України "Про електронний цифровий підпис" електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.

Статтею 6 Закону України "Про електронний цифровий підпис" передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа па вимогу його власника.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Статтею 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні нього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або притінення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому, зокрема, Цивільним кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції із порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції із електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Згідно із ч. 3 і ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, у якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Частина 5 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом пере направлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину (електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з п. 4.1, 4,2 Правил заявник, який бажає отримати позику, проходить реєстрацію в особистому кабінеті на сайті товариства. Для цього він здійснює оформлення заявки на сайті товариства шляхом заповнення всіх полів заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення.

У п. 6.2, 6.3 Правил передбачено, що у разі прийняття позитивного рішення товариство інформує заявника шляхом відправлення CMC-повідомлення на телефонний номер, зазначений в заявці, розміщенням інформації щодо прийнятого рішення в особистому кабінеті та шляхом надсилання електронного повідомлення на електрону адресу зазначену в заявці. Електронне повідомлення про прийняття позитивного рішення в наданні позики містить гіперактивне посилання. Здійснюючи перехід по гіперактивному посиланню, заявник отримує електронну копію договору позики.

У разі отримання договору позики засобами електронного зв`язку, заявник укладає договір позики з товариством в особистому кабінеті.

Відповідно до п. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку передбаченому статтею 12 цього Закону, у якій передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Визначеним цим Законом.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Пунктом п. 12 цієї норми передбачено, що одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Пунктом 6.7 Правил встановлено, що заявник погоджується на використання у всіх відносинах, що засновані на першому договорі позики та на всіх наступних договорах позики, інших договірних угодах, що можуть бути укладені між заявником та товариством свого логіну та паролю особистого кабінету в якості аналога власноручного підпису між товариством та заявником.

Відтак, відповідно до Закону України "Про електронну комерцію", Правил надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ "ВЕЛЛФІН", укладення електронного договору позики з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором не потребує наявності сертифікації ключа ЕЦП підписувача, відомостей про особистий ключ підписувача та інших ознак, властивих звичайному електронному цифровому підпису без одноразового ідентифікатора.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановлено, що 01 березня 2021 року між позивачем ТзОВ "ВЕЛФІНН" та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Договір позики №1472173 в електронній формі.

У пункті 2.1.1.3 договору позики зазначено, що невід`ємною частиною договору є Правила.

Відповідно до п. 4.8 Правил підтвердженням згоди заявника на отримання позики є направлена на розгляд товариством заявка про надання позики з одночасною перевіркою банківської платіжної картки.

Згідно з п. 4.9 Правил дійсність банківської платіжної картки перевіряється за допомогою резервування довільної, заздалегідь невідомої заявнику суми від 1 до 99 копійок та з послідуючим зазначенням у відповідному полі особистого кабінету, Заявником точної суми, що була зарезервована. Точну, зарезервовану суму заявник може дізнатися шляхом звернення у банк, який емітував платіжну картку. Заявнику пропонується звернутись у банк використавши засоби CMC-повідомлень, засоби телефонного зв`язку, тощо.

Відповідно до п. 4.10 Правил відповідність зазначеної суми підтверджує належність рахунку для перерахування позики заявнику та підтверджує його згоду на отримання позики.

Пунктами 6.10-6.12 Правил передбачено, що товариство надає позику в порядку одночасного перерахування суми, зазначеної в договорі позики на рахунок банківської платіжної картки, зазначеної в заявці.

Перерахування грошових коштів здійснюється в строк не пізніше одного робочого дня з дати підписання договору позики сторонами. Датою укладання договору позики між товариством і позичальником є дата перерахування суми позики на банківський рахунок.

Згідно з п. 1.4 договору позики дата перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладання договору позики.

Встановлено, що позивачем в порядку встановленому п. 1.4. договору позики через оператора послуг платіжної інфраструктури PLATON на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики, яка зазначена договорі позики, що підтверджується повідомленням, ТОВ "Платіжні Онлайн" яке надає ТзОВ "ВЕЛЛФІН" технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів згідно договору про організацію переказу грошових.

ТОВ "Платіжні Онлайн" є оператором послуг платіжної інфраструктури, яке уповноважене надавати окремі види послуг в платіжній системі та здійснювати операційні, інформаційні та інші технологічні функції щодо переказу коштів, та діяльність якої регулюється, зокрема, нормами Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні". На операції по перерахуванню коштів через оператора послуг цієї платіжної інфраструктури не розповсюджується дія Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України № 22 від 21 січня 2004 року, яка встановлює загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків, оскільки ТзОВ "ВЕЛЛФІН" не є банком.

Таким чином, суд приходить до висновку, що реєстрація відповідача на сайті позивача, подання відповідачем заповненої заявки на отримання позики із зазначенням номера банківської картки для перерахування коштів, підтвердження позивачем заявки на отримання позики у передбачений правилами спосіб, вчинення відповідних дій щодо отримання позики, свідчить проте, що відповідач був ознайомлений з усіма істотними умовами отримання позики, договір позики було укладено та підписано в електронній формі, що відповідно до ст. 627 ЦК України, ст. ст. 11,12 Закону України "Про електронну комерцію" вважається таким, що прирівнюється до договору у письмовій формі.

За умовами цього договору відповідач отримав кредит у розмірі 5000 грн строком на 46 днів.

Згідно п. 1.5.2. договору позики № 1737129 позичальник зобов`язався сплатити у разі якщо не повернув суму позики у строк, встановлений п. 1.3. договору, проценти встановлені п. 1.5.1. договору за фактичну кількість календарних днів користування позикою та до повного погашення заборгованості за позикою.

Відповідно до п. 7.1 Правил за користування позикою позичальник сплачує товариству проценти, що зазначені у графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною договору позики. Нарахування процентів обчислюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою з дня надання позики до дня повного погашення. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за позикою. Розділом 11 Правил передбачена відповідальність сторін за порушення умов договору, зокрема, і сплата процентів за користування коштами незалежно від закінчення строку договору при наявності заборгованості.

Встановлено, що відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів у встановлений договором термін не виконав.

Згідно даних долученого до справи розрахунку, заборгованість за зобов`язаннями відповідача становить 15000 грн, з якої: 5000 грн - основний борг та 10000 грн - заборгованість по відсотках, що передбачено умовами договору.

Представник відповідача у письмових пояснень, просить відмовити в задоволені позову, оскільки, відповідач жодних договорі з позивачем не укладав та грошових коштів не отримував, не має у своєму розпорядженні картку на яку нібито позивачем було перераховано кошти. Окрім того зазначив, що відповідачем з цього приводу подано до правоохоронних органів заяву про вчинення шахрайських дій.

Однак, такій доводи представника відповідача, суд до уваги не приймає, оскільки в силу ст.81 ЦПК України, доказів того, персональні дані відповідача ОСОБА_1 (дані паспорта громадянина України, картки фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки, на яку первісними кредиторами здійснювалися перерахування грошових коштів, номер телефону, адреса реєстрації місця проживання, адреса електронної пошти) були використані позивачем для укладення договору від його імені, ні відповідачем ні його представником до суду не надані, як і не надано доказів того, що відповідач звертався до правоохоронних органів із відповідною заявою про вчинення відносно нього шахрайських дій чи оскарження ним правомірності укладання вищезазначеного договору позики.

Окрім того, враховуючи умови надання позики, суд зазначає, що саме боржник має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорі, і він мав можливість надати суду виписку зі свого рахунку в підтвердження відсутності надходження коштів від позивача на виконання укладеного договору, однак жодних доказів на спростування доводів позивача до письмових пояснень на позовну заяву долучено не було.

При цьому, стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Так, суд зауважує, що вказаний договорів у відповідності до вимог чинного законодавства недійсними не визнаний, а отже в силу ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину.

Оскільки, відповідачем не надано доказів не отримання кредитних коштів за договором позики, а дослідженні судом докази надані позивачем та їх належна оцінка свідчать про те, що відповідач отримав кредитні кошти за договором позики укладеним з позивачем, на рахунок, який вказував при укладанні договору і належним чином не виконав умови договору, то суд приходить до висновку, що позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає до задоволення.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 3028 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит №1472173 від 01.03.2021 задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» (м.Київ, вул.Героїв Севастополя 48, , рахунок iban НОМЕР_3 в АТ «СЕНС-БАНК», МФО 300346) заборгованість за договором про споживчий кредит №1472173 від 01.03.2021 в розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» (м.Київ, вул.Героїв Севастополя 48, , рахунок iban НОМЕР_3 в АТ «СЕНС-БАНК», МФО 300346) 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. у відшкодування витрат на правову допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», м.Київ, вул.Героїв Севастополя 48, .

Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 11.10.2024

СуддяО. С. Цвіркун