Справа №707/994/24
Провадження №2/707/602/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2024 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Бароніна Д.Б.,

за участю секретаря Костроміної Л.В.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представниці позивачки ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

1.Позиції сторін, процесуальні дії

1.1. ОСОБА_1 звернулася до Черкаського районного суду Черкаської області з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина у виді земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер: :04:001:0134, та домоволодіння, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є матір`ю ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивачка є невісткою ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а ОСОБА_7 є внуком ОСОБА_4 . За життя, а саме 18.11.2009, ОСОБА_4 склала заповіт, яким все своє майно заповіла в рівних частках ОСОБА_1 та ОСОБА_7 . У встановлений законом шестимісячний строк, позивачка звернулася до приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Ворони О.О. з заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_4 . ОСОБА_7 подав до нотаріуса заяву про відмову від спадщини після смерті ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 . З заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_4 також звернулася її дочка - ОСОБА_6 . Станом на день смерті ОСОБА_4 , її дочка ОСОБА_6 була пенсійного віку, тобто незалежно від наявності заповіту, складеного на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , мала право на обов`язкову частку. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 померла. Спадкоємцем на спадкове майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 є її син - ОСОБА_3 . Позивачка звернулася до Черкаської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вищевказане майно, але їй було відмовлено у здійсненні відповідної нотаріальної дії, оскільки заявами про прийняття спадщини після ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулися ОСОБА_1 , та інший спадкоємець - дочка померлої, непрацездатного віку, у зв`язку з чим нотаріус не уповноважений визначати вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, інших речей та майнових прав, в тому числі і не може визначати ідеальну частку при розділі речей із спадкової маси, урахувати відносини між спадкоємцями, а також враховуючи те, що спадкоємець, який мав право на виділ обов`язкової частки у спадщині помер, нотаріусом роз`яснено позивачці право на звернення до суду за вирішенням питань про спадкування. Позивачка посилаючись на ч. 1 ст. 1276 ЦК України, зазначила, що оскільки дочка померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 - ОСОБА_6 , яка мала право на обов`язкову частку після смерті своєї матері ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , її спадкоємець син ОСОБА_3 на спадкове майно не має права на прийняття її обов`язкової частки у спадщині після ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Через те, що позивачка позбавлена можливості у повній мірі реалізувати свої спадкові права, вона просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер: :04:001:0134, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

1.2. Відповідач надав до суду письмовий відзив, в якому просив позовні вимоги позивачки задовольнити частково та визначити належні частки спірної спадщини між ним та позивачкою. Зазначив, що він набув право спадкоємця на підставі ч. 1 ст. 1276 ЦК України після смерті своє матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 . Також він є багатодітним батьком, на його утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей, у зв`язку з чим, його сім`я потребує поліпшення житлових умов.

1.3. В судовому засіданні представниця позивачки та позивачка підтримали позовні вимоги, посилаючись на доводи, викладені у позовній заяві, та просили позовні вимоги задовольнити. Додатково вказали, що станом на теперішній час вони висловлюють сумнів у тому, що ОСОБА_6 була донькою ОСОБА_4 . Позивачка також вказала, що за час життя ОСОБА_4 , ОСОБА_6 називала її мамою, а ОСОБА_4 називала ОСОБА_6 донькою.

Відповідач в судовому засіданні просив визначити належні частки спірної спадщини між ним та позивачкою.

2.Обставини справи, зміст спірних правовідносин

2.1. Згідно з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 1 від 07.11.2023 ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 у с. Свидівок. Батьком вказаний ОСОБА_9 , а матір`ю ОСОБА_10 , які одружені на підставі свідоцтва про одруження від 17.09.1949.

Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого 24.02.1973 Свидівоцькою сільською радою Черкаського району Черкаської області, ОСОБА_5 та ОСОБА_11 24.02.1973 зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 5. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка ОСОБА_12 , дружини ОСОБА_12 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого повторно 28.08.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану Черкаського району управління юстиції Черкаської області, ОСОБА_9 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , про що зроблено відповідний актовий запис № 16. Батьком записаний ОСОБА_5 , матір`ю ОСОБА_1 .

Згідно з копією свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_3 , виданого 28.08.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану Черкаського району управління юстиції Черкаської області, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , змінив ім`я на ОСОБА_7 , про що зроблено відповідний актовий запис № 10.

Зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 17.09.2007 Свидівоцькою сільською радою Черкаського району Черкаської області, вбачається, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_9 у віці 57 років у с. Свидівок Черкаського району Черкаської області, Україна, про що складено відповідний актовий запис № 37.

2.2. Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №619184 та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-023 від 01.11.2023, ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер: :04:001:0134, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_5 , виданого 09.09.2008 виконавчим комітетом Свидівоцької сільської ради, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого 02.10.2008 КП «Черкаське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» за № 20436831, інформаційної довідки про зареєстроване право власності № 45773, виданої 23.10.2023 КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_4 є власником домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Зі змісту технічного паспорту на вищевказаний будинок, виданого 09.10.2008 КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», вбачається, що роком спорудження житлового будинку з прибудовою, гаражу-літньої кухні, сараю, погрібу, сараю, бані, сараю, колодязю, огорожі є 1963 рік.

Згідно з інформаційною довідкою щодо показників технічної характеристики об`єкту нерухомого майна № 45773о, виданої 23.10.2023 КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , за даними технічної інвентаризації складається: А-1, а ,а-1, а-2 житлового будинку з прибудовою, Б,б - гаражу-літньої кухні, В-сараю, Г- погрібу, Д -сараю, Е- сараю,Ж - бані, З -сараю, №1,-3,5 огорожі, № 4 -колодязя.

2.3. Згідно із свідоцтвом про народження, виданим Свидівським РАЦС Черкаського району Черкаської області, ОСОБА_13 народилася ІНФОРМАЦІЯ_10 . Батьком вказаний ОСОБА_9 , а матір`ю ОСОБА_10 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 12.07.1980, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_11 , про що зроблено відповідний актовий запис № 18. Батьком записаний ОСОБА_14 , матір`ю ОСОБА_6 .

Зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 , виданого 12.02.2022 Черкаським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у черкаському районі Черкаської області Центрального управління Міністерства юстиції (м. Київ), вбачається, що ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 66 років у с. Свидівок Черкаського району Черкаської області, Україна, про що складено відповідний актовий запис № 19.

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченого 03.08.2023 державним нотаріусом Черкаської районної нотаріальної контори Чуй Н.В., спадкоємцем майна ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , є її син ОСОБА_3 . Спадщина складається з житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами номер АДРЕСА_2 .

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав № 34140874 від 03.08.2023, ОСОБА_3 є власником з житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_2 .

2.4. Згідно з заповітом від 18 листопада 2009 року, посвідченим секретарем Свидівоцької сільської ради та виконавчого комітету Черкаського району Черкаської області Остріцькою Ларисою Олександрівною, зареєстрованому в реєстрі за №156, ОСОБА_4 заповіла все своє майно в рівних частках наступним особам: ОСОБА_1 , 1951 р.н., та ОСОБА_7 , 1976 р.н.

Зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 , виданого 04.05.2020 Свидівоцькою сільською радою Черкаського району Черкаської області, вбачається, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 86 років у с. Свидівок Черкаського району Черкаської області, Україна, про що складено відповідний актовий запис № 24.

З довідки № 185, виданої 19.06.2023 Виконавчим комітетом Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області, вбачається, що згідно з даними погосподарської книги № 5 за 2006-2010 роки, за померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_12 на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 . На час відкриття спадщини в будинку були зареєстровані та проживали: невістка ОСОБА_1 , 1951 р.н., онук ОСОБА_7 , 1976 р.н.

Згідно Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №23709916 від 19.05.2010, зареєстрована спадкова справа №49341867 в спадковому реєстрі у нотаріуса №89/2010. Спадкодавець: ОСОБА_4 .

19.05.2010 до приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Ворони О.О. звернулася ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 .

19.05.2010 до приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Ворони О.О. надійшла заява ОСОБА_7 про відмову від належної йому частини спадкового майна після смерті ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 .

13.10.2010 до приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Ворони О.О. надійшла заява ОСОБА_6 про прийняття спадщини після смерті її матері ОСОБА_4 .

Відповідно до копії листа щодо неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину № 1268/0214, виданого 05.12.2023 завідувачем Черкаської районної державної нотаріальної контори Н.В. Чуй, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої ОСОБА_4 . Зазначена відмова обґрунтована тим, що з заявами про прийняття спадщини звернулись ОСОБА_1 та інший спадкоємець - заявлена, як дочка померлої, непрацездатного віку. Від імені ОСОБА_4 наявний заповіт, згідно з яким вона заповіла все своє належне майно ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , який відмовився від прийняття спадщини. Оскільки нотаріус не уповноважений визначати вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, інших речей та майнових прав, в тому числі і не може визначати ідеальну частку при розділі речей із спадкової маси, урахувати відносини між спадкоємцями, а також враховуючи те, що спадкоємець, який мав право на виділ обов`язкової частки у спадщині помер, нотаріусом роз`яснено позивачці право на звернення до суду за вирішенням питань про спадкування.

З інформації, що надіслана на виконання ухвал суду завідувачем Черкаської районної державної нотаріальної контори, вбачається, що:

- після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , заведено спадкову справу № 455/2022 за заявою ОСОБА_3 . 03.08.2023 ОСОБА_3 було видано свідоцтва про право на спадщину за законом.

- після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , заведено спадкову справу № 89/2010 за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_6 . Свідоцтва про право на спадщину не видавались.

3.Релевантні джерела права

3.1. Відповідно до ст. 1217 ЦК спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або оголошення її померлою (ч.2 ст. 1220 ЦК).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

До обов`язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов`язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця.

Згідно зі статтями 1261, 1266, 1267 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом.

Згідно зі ст. 1296 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

3.2. У статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (тут і далі в редакції, яка була чинною станом на час прийняття спадщини ОСОБА_6 у жовтні 2010 року) вказано, що непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону.

Відповідно до статті 26 вищевказаного Закону особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення чоловіками 60 років, жінками - 55 років та наявності страхового стажу не менше п`яти років.

3.3. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2024 року у справі № 346/2744/21 вказано, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права. Право на обов`язкову частку внаслідок прийняття спадщини обов`язковим спадкоємцем трансформується в майнове право, яке підлягає спадкуванню. Цивільний кодекс України, як основний регулятор спадкових відносин, не містить жодних обмежень чи заборон на спадкування такого права за відсутності його оформлення.

У постанові Верховного Суду від 25 листопада 2020 року у справі № 292/389/17 зазначено, що при визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги. Отже, за правилами ЦК України до таких спадкоємців слід також відносити спадкоємців, які відмовилися від прийняття спадщини, не прийняли спадщину, усунені від права на спадкування або померли до відкриття спадщини, але в яких є спадкоємці за правом представлення (стаття 1266 ЦК України). Тобто, при обчисленні розміру обов`язкової частки слід ураховувати всіх спадкоємців за законом, які могли б спадкувати, якщо порядок спадкування не був би змінений заповітом.

4.Оцінка доказів та аргументів сторін

4.1. Суд зазначає, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є виключним способом захисту прав спадкоємця, який застосовується тоді, коли відсутні умови для видачі свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку.

В даному випадку нотаріус письмово відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину, а тому суд має оцінити наявність підстав для визнання права власності на спадкове майно за позивачкою в судовому порядку.

4.2. Право власності на спірне спадкове майно у вигляді земельної ділянки та домоволодіння було зареєстровано за спадкодавицею ОСОБА_4 за час її життя, що підтверджується відповідними державним актом, свідоцтвами про право власності та інформацією з органів БТІ.

Позивачка є єдиною спадкоємицею всього майна за заповітом після смерті ОСОБА_4 . При цьому інший спадкоємець за заповітом ОСОБА_7 відмовився від своєї частки у спадщині на користь позивачки.

Разом з тим, у позовній заяві позивачка, а у відзиві відповідач, визнають той факт, що після смерті ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини звернулася її донька ОСОБА_6 , яка станом на час прийняття спадщини досягла пенсійного на той час віку 55 років і мала право на обов`язкову частку у спадщині. Вказані обставини не підлягають доказуванню на підставі ч. 1 ст. 82 ЦПК України та додатково підтверджуються письмовими доказами, які наявні у матеріалах справи.

Отже, ОСОБА_6 набула в порядку статті 1241 ЦК України право на обов`язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_4 , проте за час свого життя не оформила право власності на цю частку і померла ІНФОРМАЦІЯ_5 . Проте, право на обов`язкову частку ОСОБА_6 внаслідок прийняття спадщини трансформувалося в майнове право, яке успадкував її син (відповідач у справі) ОСОБА_3 . Цивільний кодекс України, як основний регулятор спадкових відносин, не містить жодних обмежень чи заборон на спадкування майна, яке було набуте як обов`язкова частка у спадщині, за відсутності оформлення прав на таке майно.

Визначаючи розмір обов`язкової частки ОСОБА_6 у спадщині після смерті ОСОБА_4 суд враховує, що необхідно брати до уваги всіх спадкоємців за законом першої черги, в тому числі тих, які померли до відкриття спадщини, але в яких є спадкоємці за правом представлення (стаття 1266 ЦК України).

В даному випадку до відкриття спадщини після ОСОБА_4 помер її син ОСОБА_5 . За правом представлення спадкувати після смерті ОСОБА_4 на правах спадкоємця першої черги міг ОСОБА_7 , який є сином ОСОБА_5 . Тобто, спадкувати за законом після смерті ОСОБА_4 в разі відсутності заповіту могли б на праві спадкоємців першої черги дві особи ОСОБА_7 (за правом представлення після смерті сина спадкодавиці ОСОБА_5 ) та ОСОБА_6 як донька спадкодавиці. В такому випадку ОСОБА_6 отримала би право на 1/2 частину спадщини, а отже її обов`язкова частка у спадщині після смерті ОСОБА_4 має скласти половину від 1/2, тобто 1/4.

4.3. Стосовно тверджень представниці позивачки та самої позивачки, які вони вперше висловили у судовому засіданні 19.11.2024, про те, що відсутні достатні докази спорідненості ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , суд зазначає наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відмова від визнання обставин приймається судом, якщо сторона, яка відмовляється, доведе, що вона визнала ці обставини внаслідок помилки, що має істотне значення, обману, насильства, погрози чи тяжкої обставини, або що обставини визнано у результаті зловмисної домовленості її представника з другою стороною. Про прийняття відмови сторони від визнання обставин суд постановляє ухвалу. У разі прийняття судом відмови сторони від визнання обставин вони доводяться в загальному порядку.

У позовній заяві, яка підписана особисто позивачкою, визнається та обставина, що з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернулася її донька ОСОБА_6 . Також у позовній заяві визнається та обставина, що ОСОБА_6 була пенсійного віку на день смерті ОСОБА_4 та мала право на обов`язкову частку у спадщині.

При цьому суд вважає, що вищенаведені обставини є визнаними позивачкою незалежно від того чи робила вона дослівний напис про те, що «визнає ці обставини». Саме формулювання цих обставин та відсутність серед підстав позову тієї підстави, що ОСОБА_6 не була донькою ОСОБА_4 , підтверджують факт визнання цих обставин позивачкою.

У судовому засіданні 19.11.2024, коли представниця позивачки та сама позивачка вперше висловили сумнів у достатності доказів спорідненості ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , вказані учасники процесу не навели обставин, які б свідчили про те, що раніше позивачка визнала обставину спорідненості цих осіб внаслідок помилки, що має істотне значення, обману, насильства, погрози чи тяжкої обставини або у результаті зловмисної домовленості представника позивачки з другою стороною. Тому, суд не приймає відмову позивачки та її представниці від визнання вищенаведених обставин.

Позивачка та її представниця продемонстрували суперечливу, недобросовісну процесуальну поведінку, яка не має схвалюватися та заохочуватися судом. Внаслідок такої поведінки відповідач до 19.11.2024 не знав про невизнання позивачкою та її представницею вищенаведених обставин та, відповідно, не надавав доказів на підтвердження цих обставин.

4.4. Підводячи підсумок суд зазначає, що позивачка дійсно має право на спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 . Однак, її частка у спадковому майні має складати 3/4 у зв`язку із наявністю іншого спадкоємця з обов`язковою часткою у спадщині, а тому позовні вимоги слід задовольнити частково, визнавши за позивачкою право власності на 3/4 частки спадкового майна.

5. Розподіл судових витрат, вирішення інших процесуальних питань

5.1. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі суд враховує, що хоча позовні вимоги було задоволено частково, проте відповідач не порушував своїми діями або бездіяльністю права позивачки на спадкове майно.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Телеологічне (цільове) та системне тлумачення ч. 1-3 ст. 141 ЦПК України дає підстави для висновку про те, що судові витрати стягуються з відповідача тоді, коли внаслідок його протиправних, суперечливих, незаконних дій або бездіяльності у позивача виникла необхідність звернення до суду за захистом своїх прав. Якщо ж відповідач не вчиняв таких дій або бездіяльності, що призвели до необхідності звернення позивача до суду, то відповідач не повинен нести тягар відшкодування судових витрат.

В даному випадку спір виник виключно внаслідок неможливості позивачки оформити права на спадкове майно у нотаріальному порядку з причин, які не залежали від відповідача. Таким чином, стягнення з відповідача судових витрат буде несправедливим та нерозумним, у зв`язку із чим суд вважає за необхідне не стягувати ці витрати з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_9 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 3/4 частки земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер :04:001:0134, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та право власності на 3/4 частки домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Відмовити у задоволенні іншої частини позовних вимог.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д. Б. Баронін