Справа № 369/548/23
Провадження № 2/369/805/24
РІШЕННЯ

Іменем України

08.10.2024 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Янченка А.В.,

при секретарі судового засідання Безкоровайній М.Л.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Бабенко Я.В. ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу №369/548/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, орган опіки і піклування Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини і встановлення порядку участі батька у вихованні дитини, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, орган опіки і піклування Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у вихованні і спілкуванні батька з дитиною і встановлення порядку побачень з дитиною, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, орган опіки і піклування Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини і встановлення порядку участі батька у вихованні дитини.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22 листопада 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві, про що було зроблено актовий запис №1782. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 січня 2021 року у справі № 369/11930/20, шлюб було розірвано. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві 03 червня 2015 року, актовий запис №1139.

Дитина народилася недоношеною, на 36 тижні вагітності. Після народження дитині було діагностовано внутрішньоутробну пневмонію, що стало причиною виникнення неврологічних проблем, при яких йому не можна хвилюватись, перевтомлюватись, знаходитись у великих колективах. Згідно з Випискою з історії розвитку новонародженої дитини від 29.05.2015 р. ОСОБА_6 було встановлено основний діагноз: неонатальна церебральна депресія.

З середини 2020 року позивачка з відповідачем проживають окремо. Син разом із матір`ю проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Причиною розлучення стало те що колишній чоловік, від самого початку створення сім`ї та в подальшому після народження спільної дитини не займався сім`єю, сімейними справами, не проводив з дитиною час, не займався вихованням, не проявляв інтересу та турботливого ставлення до дитини, постійно у вільний від роботи час був відсутній вдома. Відповідач постійно принижував дружину та піднімав руку на очах у дитини, погрожував фізичною розправою.

Судовим наказом Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.10.2020 року було стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_5 , у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

У 2020 році після того, як сторони перестали жити разом, батько іноді виявляв бажання спілкуватись з дитиною, і двічі дитина знаходилась у нього з ночівлею. Батько повертав дитину зранку, всі речі дитини включно з білизною були прокурені, дитина була змучена, голодна і засмучена. Коли батько брав дитину до себе, він просив у позивачки одяг, взуття та засоби особистої гігієни, гроші або продукти, бо йому немає чим годувати сина та у що одягати. Позивачка вимушена була щоразу все це надавати для дитини відповідачу.

Після таких зустрічей дитина хворіла на ГРВІ. Після розлучення, позивачка кілька разів зверталась до колишнього чоловіка з проханням розділити додаткові витрати на дитину, на що тримала категоричне «ні», мотивуючи тим що «ти хотіла розлучитися от і тягни та справляйся як хочеш сама».

З часом, по мірі дорослішання, бажання дитини спілкуватись з батьком більше не було, син від народження, увесь час, знаходиться з матір`ю і дуже до неї прив`язаний. Колишній чоловік, коли позивачка періодично нагадувала йому про додаткові витрати, чи просила купити ліки, навіть фізично принести їх бо в дитини була лихоманкка, і вона не могла вийти в аптеку та залишити сина одного, знову відповідав, що вона має справлятися сама і зникав. В цих ситуаціях приїздили батьки позивачки і допомагали їй.

За останній час, позивачка з колишнім чоловіком випадково зустрілися двічі. Перший раз влітку 2021 року; другий раз, у квітні 2022 року.

Десь через місяць після цих подій, позивачці зателефонували зі Служби у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради Бучанського району Київської області та повідомили про заяву відповідача, який зазначав, що йому начебто не дають бачитися із сином.

Рішенням Виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області від 14.10.2022 р. №32/8 було встановлено ОСОБА_4 тимчасовий графік спілкування з дитиною до 14 квітня 2023 року:

-перша, третя субота місяця з 10:00 години до 18:00 години без присутності матері;

-друга, четверта неділя місяця з 10:00 години до 17:00 години без присутності матері.

З цим графіком позивачка категорично не згодна. Служба у справах дітей не врахувала жоден з наданих позивачкою документів, таких як: довідка від лікаря педіатра про те що дитина, враховуючи стан здоров`я, потребує спокою та відсутності ситуацій, що можуть спричинити душевні хвилювання, а також, що останні три роки дитину до лікаря супроводжує мати; заключення від лікаря невролога зі встановленим діагнозом (тіки, вокалізми), що посилились у зв`язку з негативними діями батька; заключення клінічного психолога дитячого/лікаря психіатра - про стан дитини; характеристику з дитячого садочку, видану на дитину, де зазначається, що батька не бачили, дитину постійно супроводжувала мати; характеристику позивачки з місця роботи, підтверджуючий документ того, що позивачка користується правом на соціальну відпустку як одинока мати, про що були надалі підтверджуючі документи на місце основної роботи; негативну характеристику видану на батька дитини а за його попереднім місцем роботи.

Враховуючи поведінку та ставлення батька до сина, останній категорично не бажає спілкуватися з відповідачем. Після встановленого Службою у справах дітей та сім`ї графіку, батько двічі приходив до дитини, після чого в дитини знову, через хвилювання, повернулися тіки. Коли батько приходив останній раз, дитина відмовилась йти з ним. Відповідач встановленого графіку не дотримується, часто не приходить взагалі.

Був випадок, коли дитина хворіла, йому відкрили двері і пояснили, що дитина хворіє, має температуру, він вийшов з під`їзду, зателефонував в поліцію і повідомив, що йому перешкоджають бачитися з дитиною. Позивачка приносила до поліції довідку від лікаря, яка підтверджувала, що син хворів в цей день ювенальному інспектору, який розглядав заяву відповідача.

Позивачка зазначає, що участь батька в житті дитини є мінімальною від самого народження сина, за весь час жодного подарунка, ані від нього ані від його родини, навіть на свята, син не отримував. Позивачка переконана, що йому дитина не потрібна, а всі його дії спрямовані на погрози та залякування матері. Відповідач фінансово сина не забезпечував. З моменту розлучення дитина постійно проживає з позивачкою та має сталий соціальний зв`язок з матір`ю. Позивачка добросовісно виконує свої материнські обов`язки, створює для дитини необхідні умови для проживання та розвитку, забезпечує усім необхідним, піклується про культурний розвиток та належний відпочинок сина.

Згідно Довідки АЗПСМ №1 КНП «Вишнівська міська лікарня» від 06 вересня 2022 року ОСОБА_5 спостерігається у АЗПСМ № 1 КНП «Вишнівська міська лікарня», дитина потребує належних умов проживання, оздоровлення, відсутності подразнюючих, провокуючих неврологічну патологію чинників. Протягом останніх трьох років в поліклініці на прийомах була тільки мати.

Також, мати забезпечує сину регулярні огляди у невролога, враховуючи таку необхідність з народження, що підтверджуєтеся консультативними висновками дитячого невролога.

Згідно Довідки ТОВ «Заклад дошкільної освіти «Родинний» за вих. №6 від 31.08.2022 р. ОСОБА_5 отримував освітні послуги з 15 листопада 2018 року до 23 лютого 2022 р.

Згідно Характеристики вихованця ЗДО «Родинний» від 31.08.2022 р. за вих. №5, ОСОБА_5 , хлопчик за час відвідування дитячого садочка проявив себе, як добра, життєрадісна дитина. Батьки хлопчика розлучені, дитина проживає з мамою, ОСОБА_1 . Дитину приводила до садочку та забирала виключно мати. Хлопчик відвідував додатково заняття з бальних танців, хіп-хопу, таеквондо та займався з логопедом. Перебування дитини у садочку та додаткові заняття сплачувала виключно мати. Тато дитини до адміністрації закладу не звертався, дитиною не цікавився. Перебуваючи з мамою, ОСОБА_5 чітко дотримувався режимних моментів у садочку, завжди мав гарний настрій. Часто розповідав, що мама проводить з ним багато часу, відвідували зоопарк, цирк, кінотеатри та різноманітні розважальні дитячі заклади, забезпечує дитині дозвілля у колі друзів, влаштовує дитячі свята. Дитина мала все необхідне для життя, завжди охайна, відвідувала додаткові заняття як у садочку так і поза ним. ОСОБА_5 - веселий, відкритий хлопчик, адекватно реагує на похвалу і критику. Вміє ділитися з дітьми, мав багато друзів у садочку, завжди був готовий втішити або допомогти. Хлопчик дуже контактний з радістю приймав ласку та обійми персоналу (копія характеристики додається).

Відповідач проявляє бажання бачитись з дитиною досить рідко, їхні зустрічі є нерегулярними та нетривалими, син на фоні негативної поведінки батька, не бажає з ним бачитися, після відвідин батька у дитини погіршується емоційний стан, тоді як позивачка займається вихованням сина, забезпечена житлом, має дохід, постійне місце роботи, а тому може забезпечити дитині належні умови для проживання. Таким чином, ОСОБА_1 просила суд визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5 з нею - матір`ю - ОСОБА_1 та визначити способи участі батька у вихованні дитини шляхом встановлення наступного графіку спілкуванні з малолітнім сином: кожну неділю тижня з 18:00 до 20:00 години у присутності матері.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду м. Києва від 24 січня 2023 року (суддя Ковальчук Л.М.) відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

08.02.2023 року до суду надійшло клопотання від представника позивачки - адвоката Бабенко Я.В. про заміну третьої сторони, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. Клопотання обґрунтовано тим, що позивачка разом з дитиною змінила фактичне місце проживання. Дитина проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 , що територіально знаходиться у Оболонському районі міста Києва, отже, залученню підлягає Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації (04212, м. Київ, вул. М. Левка Лук`яненка, 2-Д) за місцем фактичного проживання дитини.

27.03.2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача - адвоката Здрілко Є.Є.

У відзиві ОСОБА_4 зазначав, що категорично заперечує проти задоволення позову та вказував, що з часу народження дитини позивачка та відповідач всі разом проживали за адресою: АДРЕСА_3 . Позивач приймав участь у вихованні дитини та приділяв їй достатньо часу, забезпечував сім`ю продуктами харчування та медичними препаратами. В подальшому спільне життя не склалося і вони з позивачкою з середини 2020 року почали проживати окремо. Дитина проживала з позивачкою за адресою: АДРЕСА_4 , а відповідач проживав за адресою своєї реєстрації: АДРЕСА_5 . Зазначав, що місце проживання дитини йому на даний час невідоме. ОСОБА_4 вказував, що не заперечує проти проживання їх спільного сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із матір`ю ОСОБА_1 . Отже, вважає, що предмет спору між сторонами щодо місця проживання дитини відсутній на час пред`явлення позову. Враховуючи вищевикладене, відповідач просив закрити провадження в частині позовних вимог позивачки про визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_5 разом з матір`ю.

Щодо графіку спілкування з сином, відповідач зазначав наступне. Фактично з часу проживання окремо, у позивачки з відповідачем почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні сина, його відвідування, почалися створюватися штучні перешкоди зі сторони позивачки та її батьків стосовно неможливості нормального спілкування з дитиною. Після початку проживання сторін за різними адресами, у 2020 році позивачка кілька разів надавала можливість відповідачу спілкуватися з дитино, син знаходився за місцем його проживання навіть з ночівлею. За час перебування дитини із батьком він забезпечувався достатнім харчуванням, одягом та відпочинком. Між відповідачем та сином існувало доброзичливе спілкування. Однак, в подальшому позивачка припинила надавати дитину відповідачу, забороняла йому бачитися та спілкуватися із сином на вулиці та відвідувати дитину у дошкільному навчальному закладі, а при зустрічах зчиняла сварки при дитині, не дозволяючи йому залишатися з сином без її присутності. Всі намагання відповідача з часу роздільного проживання та подальшого розлучення, звичайним, мирним шляхом врегулювати даний спір призводить лише до конфліктів, оскільки позивачка перешкоджає позивачу, не бажає його присутності та штучно створює такі обставини через які відповідач не може зустрічатися з сином. Весь цей час ОСОБА_4 намагався налагодити нормальний зв`язок із дитиною, приймати участь у його вихованні, утриманні, розвитку його здібностей та забезпечувати його всім необхідним для нормального розвитку та становлення. З початком збройної агресії росії проти України у лютому 2022 року відповідачу взагалі не було відоме місце знаходження дитини. У зв`язку з цим, відповідач звернувся до Служби у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради Київської області із заявою.

Рішенням Виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області від 14.10.2022 р. №32/8 було встановлено ОСОБА_4 тимчасовий графік спілкування з дитиною до 14 квітня 2023 року:

-перша, третя субота місяця з 10:00 години до 18:00 години без присутності матері;

-друга, четверта неділя місяця з 10:00 години до 17:00 години без присутності матері.

Відповідач вказував, що йому відомо про хворобу дитини, однак надані позивачкою довідки медичного центру «Добробут» жодним чином не підтверджують пов`язаність хвороби із побаченнями з батьком. Щодо посилання на Висновок за результатами патопсихологічного обстеження від 09.09.2022 року, виданого Центром клінічної психології та психотерапії, то такий навпаки підтверджує здоровий розвиток дитини для його віку та не містить негативних відгуків про батька.

Відповідач зазначає, що позивачка ігнорувала та ігнорує вищезазначене рішення та продовжує чинити перешкоди спілкуванню відповідача із сином та прийняття участі у його вихованні. Вважає, що будь-яких психоемоційних чи інших перешкод у його спілкуванні з дитиною немає, окрім поведінки позивачки. ОСОБА_4 просив суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовної вимоги про встановлення графіку спілкування з малолітнім сином: кожну неділю тижня з 18:00 до 20:00 години у присутності матері.

27.03.2023 року до суду від представника відповідача - адвоката Здрілко Є.Є. надійшла зустрічна позовна заява про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні батька з дитиною та встановлення батьку порядку побачень з дитиною. У зустрічній позовній заяві ОСОБА_4 просив суд: зобов`язати ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_4 у вихованні та спілкуванні з дитиною - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особисто, засобами телефонного, поштового електронного та іншого зв`язку, що не передбачають фізичного спілкування між батьком та сином; визначити спосіб участі батька ОСОБА_4 у вихованні та спілкуванні з дитиною - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з можливістю відвідування місця проживання батька дитини, без присутності матері ОСОБА_1 , з обов`язковим поверненням дитини до її місця проживання з матір`ю, за наступним графіком зустрічей:

-перша, третя субота місяця з 10:00 години до 18:00 години без присутності матері;

-друга, четверта неділя місяця з 10:00 години до 17:00 години без присутності матері.

Свої зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтовує наступним.

Фактично з часу проживання окремо, у позивачки з відповідачем почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні сина, його відвідування, почалися створюватися штучні перешкоди зі сторони позивачки та її батьків стосовно неможливості нормального спілкування з дитиною. Після початку проживання сторін за різними адресами, у 2020 році позивачка кілька разів надавала можливість відповідачу спілкуватися з дитиною, син знаходився за місцем його проживання навіть з ночівлею. За час перебування дитини із батьком він забезпечувався достатнім харчуванням, одягом та відпочинком. Між відповідачем та сином існувало доброзичливе спілкування. Однак, в подальшому позивачка припинила надавати дитину відповідачу, забороняла йому бачитися та спілкуватися із сином на вулиці та відвідувати дитину у дошкільному навчальному закладі, а при зустрічах зчиняла сварки при дитині, не дозволяючи йому залишатися з сином без її присутності. Всі намагання відповідача з часу роздільного проживання та подальшого розлучення, звичайним, мирним шляхом врегулювати даний спір призводить лише до конфліктів, оскільки позивачка перешкоджає батьку, не бажає його присутності та штучно створює такі обставини через які він не може зустрічатися з сином. Весь цей час ОСОБА_4 намагався налагодити нормальний зв`язок із дитиною, приймати участь у його вихованні, утриманні, розвитку його здібностей та забезпечувати його всім необхідним для нормального розвитку та становлення. З початком збройної агресії росії проти України у лютому 2022 року батьку взагалі не було відоме місце знаходження дитини. У зв`язку з цим, ОСОБА_4 звернувся до Служби у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради Київської області із заявою.

Рішенням Виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області від 14.10.2022 р. №32/8 було встановлено ОСОБА_4 тимчасовий графік спілкування з дитиною до 14 квітня 2023 року:

-перша, третя субота місяця з 10:00 години до 18:00 години без присутності матері;

-друга, четверта неділя місяця з 10:00 години до 17:00 години без присутності матері.

ОСОБА_4 зазначає, що фактично з моменту прийняття даного рішення, ОСОБА_1 ігнорувала його та продовжувала чинити перешкоди спілкуванню батька з сином та прийняття участі у його вихованні. Батько двічі у листопаді 2022 року намагався поспілкуватися із дитиною за адресою: АДРЕСА_4 , однак ОСОБА_1 та її батько такої можливості безпричинно надано не було. У зв`язку з такими діями він звертався до поліції із заявою, що підтверджується відповіддю Відділу поліції №1 Бучанського РУП ГУ НП у Київській області від 28.11.2022 №7865/109/140/104. В подальшому ОСОБА_1 змінила адресу проживання, місце проживання дитини на даний час йому невідоме.

28 березня 2023 року у судовому засіданні було долучено зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 . Також, судом було залучено в якості третьої особи - орган опіки і піклування Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації.

10 квітня 2023 року до суду надійшла відповідь на відзив від представника позивачки - адвоката Бабенко Я.В., у якій зазначено, що позивачка не погоджується з твердженням відповідача щодо відсутності спору між батьками щодо визначення місця проживання сина з матір`ю, оскільки відсутність заперечень з боку відповідача щодо проживання дитини разом із позивачкою не дає підстав стверджувати про відсутність предмета спору у справі, зважаючи, зокрема, на ту обставину, що відповідач у відзиві на позовну заяву заперечив проти задоволення позову.

Звертає увагу суду на те, що відповідач свідомо просить суд закрити провадження у частині цієї позовної вимоги, стверджуючи, що спір відсутній, разом з тим, він не користується своїм процесуальним правом на визнання позову. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Логічним виразом погодження відповідача на визначення місця проживання сина з матір`ю є визнання цієї позовної вимоги. Проте, ОСОБА_4 з одного боку вказує, що спір між сторонами відсутній, а з іншого боку - він заперечує про задоволення цієї позовної вимоги шляхом прохання закрити провадження у цій частині, а не визнанням позовної вимоги. Крім того, між сторонами дійсно існує спір та не розв`язані у досудовому порядку питання щодо участі у вихованні сина. Так, крім визначення місця проживання сина з матір`ю, позов також містить вимогу про встановлення порядку участі батька у вихованні дитини. Прохання відповідача закрити провадження в частині вимоги про визначення місця проживання сина з матір`ю може суперечити правам та інтересам його неповнолітнього сина. Наявність такого рішення повністю відповідає інтересам дитини, оскільки дозволить матері ефективно та швидко вирішувати питання життєдіяльності сина. Проте, судячи зі змісту відзиву на позовну заяву ОСОБА_4 інтереси дитини ним не враховуються, а тільки його власні інтереси.

Також, відповідач не надає доказів, які б підтверджували той факт, що позивачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином. Твердження щодо начебто заборони матері відвідувати сина в дитячому садочку є голослівним та неправдивими, оскільки мати ніколи таких заборон не вчиняла, більш того, такі заборони є нікчемними з точки зору законодавства. Знову ж таки, жодних доказів того, що такі заборони дійсно існували, відповідач не надає. Додатково позивачка зазначила, що вони з сином змінили адресу проживання лише на початку лютого 2023 р., про що вона повідомила Службу у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради заявою від 02.02.2023 р. В подальшому, ця інформація також була повідомлена суду у цій справі.

17 квітня 2023 року до суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву від представника позивачки - адвоката Бабенко Я.В., в якому зазначалося наступне. ОСОБА_4 стверджує, що ОСОБА_1 створює йому «штучні перешкоди» у спілкуванні з сином. Проте, жодних доказів того, що мати створює перешкоди у спілкуванні батька з сином, ОСОБА_4 до зустрічного позову не додає. ОСОБА_1 в свою чергу додає до свого відзиву докази, які спростовують твердження ОСОБА_4 . Зокрема, щодо заборони на відвідування сина у дитячому садочку- копія Довідки ТОВ «Заклад дошкільної освіти «Родинний» від 05.04.2023 р. №9, де вказується: «за період надання послуг дошкільної освіти ОСОБА_5 … від матері не надходило заяв до адміністрації ТОВ «Заклад дошкільної освіти «Родинний» з проханням заборони батьку дитини, ОСОБА_4 , відвідувати вихованця у дошкільному закладі.» Щодо перешкод у спілкуванні з сином вказувала, що 19.11.2022 р. ОСОБА_4 прийшов додому до неї з наміром побачити сина, проте, йому було повідомлено, що дитина захворіла і в цей день він не міг побачитися з батьком. На що батько викликав поліцію і заявив, що йому не дають бачитися з сином. Щодо цього факту ОСОБА_1 було надано пояснення працівникам поліції від 19.11.2022 р., де вона пояснила, що батьку було відмовлено у зустрічі з сином через хворобу дитини. Щодо зустрічей з сином без присутності матері зазначила, що нею до первісного позову додані довідки та висновки лікарів, зокрема, невропатолога (невролога), які вказують на те, що малолітній ОСОБА_5 має певні нервові розлади: тики, вокалізми, які передбачають необхідність створення для нього відповідної стабільної, здорової емоційної обстановки. Це передбачає виключення збудливих емоційних факторів, внаслідок яких його стан може загостритися. Саме у зв`язку з такими особливостями свого сина, з урахуванням того, що Відповідач вчиняє сварки у присутності сина та може застосовувати фізичне насильство до позивачки, ОСОБА_1 вважає за необхідне та просить суд визначити графік побачень у її присутності. Позивачка як мати, з якою постійно живе син, і яка ним повністю опікується, має навички відповідно реагування на емоційний стан сина. Батько не має стабільного емоційного зв`язку із сином, між ними немає теплих, приязних стосунків. Син станом на зараз не має бажання бачитися з батьком. Зустрічі батька з сином без присутності матері будуть суперечити інтересам дитини.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 червня 2023 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 14 вересня 2023 року на 11 годин 30 хвилин.

12.06.2023 року до суду від Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації надійшов висновок про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначення участі батька у вихованні дитини №104-3773 від 07.06.2023 року.

Згідно з розпорядженням Керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_11 від 10.10.2023 року щодо призначення повторного автоматичного розподілу справи № 369/548/23 та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 10.10.2023 року вказану справу передано на розгляд судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченку А.В.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 жовтня 2023 року справу №369/548/23 було прийнято до провадження суддею Янченко А.В. та призначено підготовче судове засідання о 15 годині 30 хвилин, 07.11.2023 року.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.03.2024 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 23.05.2024 року на 14 год. 00 хв. В судове засідання викликано свідків: ОСОБА_12 , адреса: АДРЕСА_6 ; ОСОБА_13 , адреса: АДРЕСА_6 . Викликано як спеціаліста ФОП ОСОБА_14 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_7 ) для надання роз`яснень щодо Висновку №7/3-23 від 01 травня 2023 року і надання відповідей на питання суду та учасників справи.

У судовому засіданні 08.10.2024 року позивачка первісний позов підтримала у повному обсязі, просила суд його задовольнити, посилалася на викладені у позовній заяві та відповіді на відзив обставини. Вказувала, що відповідач свідомо не бере участь у житті сина, інформація, яку зазначає відповідач щодо перешкод у спілкуванні з сином з боку матері не відповідають дійсності, вона не перешкоджає батьку спілкуватися з сином. Зазначала, що сину вже 9 років, він все розуміє і наразі боїться батька, оскільки був свідком негативної поведінки по відношення до матері. Дитина від народження має особливості розвитку нервової системи, згідно довідок від лікарів у нього встановлено діагноз - тіки і вокалізми, що впливає на його емоційний стан. Позивачка робить все, щоб забезпечити найкращу та безпечну обстановку для сина. Також зазначила, що у зв`язку з тим, що син народився передчасно, він також часто хворіє. Вона як мати забезпечує всі потреби дитини, його комфорт та добробут. Відповідач як батько наразі не присутній у житті дитини, лише сплачує, стягнений на підставу судового наказу мінімальний розмір аліментів. Щодо зустрічного позову зазначила, що за останні два роки батько бачив сина лише пару разів. Вона як мати не чинить йому перешкод у спілкуванні з сином, вважає, що це є свідомий вибір відповідача не спілкуватися з дитиною. Коли відповідач у листопаді 2022 року прийшов на зустріч з сином, вона повідомила йому, що дитина хворіє, має високу температуру, проте, це не завадило ОСОБА_4 викликати поліцію на неї. Щодо цього виклику вона надала письмові пояснення. Інший раз, коли батько прийшов до сина - син сам відмовився з ним йти. Позивачка категорично заперечує проти зустрічей батька з сином без її присутності, оскільки це призведе до емоційного стресу для дитини. У сина з батьком наразі відсутній психоемоційний зв`язок, а будь-які негативні фактори в силу особливостей дитини будуть шкоди його здоров`ю та інтересам. Просила відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Представник позивачки у судовому засіданні первісний позов підтримала, просила його задовольнити у повному обсязі. Зазначила, що сторони не проживають разом з середини 2020 р., син залишився проживати з матір`ю, яка піклується про нього та забезпечує всі потреби дитини. На момент подачі позову до суду питання щодо визначення місця проживання не було вирішено між батьками, тому ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом. Наразі існує стала судова практика щодо задоволення таких позовних вимог. Підстави для закриття провадження у справі в цій частині чи відмові у задоволенні позову щодо визначення місця проживання дитини з матір`ю - відсутні. Щодо встановлення порядку участі батька у вихованні дитини зазначила, що визначення такого графіку зустрічей у присутності матері обумовлено особливостями розвитку дитини, що підтверджується наявними в матеріалах справи висновками та довідками лікарів. Мати уособлює для дитини безпеку та стабільність, будь-які зміни та фактори негативного впливу можуть призвести до погіршення емоційного стану дитини. Сімейний кодекс України визначає можливість визначення участі одного з батьків у вихованні дитини, зустрічей у присутності іншого з батьків, якщо це обумовлено інтересами дитини. Якраз в даному випадку, потреби неповнолітнього сина сторін обумовлюють забезпечення йому стабільного навколишнього середовища та уникнення стресів. Визначення такого графіку буде відповідати найкращим інтересам дитини.

Щодо зустрічного позову - просила суд відмовити у його задоволенні з мотивів відсутності належних доказів щодо вчинення перешкод батьку з боку матері. ОСОБА_4 не навів об`єктивних перешкод для зустрічі з сином, а графік, який він просить встановити у зустрічному позові суперечить найкращим інтересам дитини, яка має особливості розвитку та діагнози: тіки і вокалізми.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні. Щодо визначення місця проживання дитини з матір`ю стверджував, що слід відмовити у задоволенні цієї вимоги, оскільки відповідач не заперечує, щоб син проживав з матір`ю, а отже, вважає, що спір відсутній між сторонами. Також, вважає, що графік, який просить встановити позивачка не підлягає задоволенню, оскільки батько категорично проти зустрічей з сином у присутності матері, бо остання зчиняє сварки у присутності дитини. Наголосив, що як варіант, відповідач не проти, щоб перші зустрічі його з сином можливо проходили у присутності представника органу опіки та піклування, але не матері. Зазначив, що батько хоче брати участь у вихованні сина, але мати не сприяє цьому, чинить перешкоди. Відповідач вважає, що потрібно залишити такий графік зустрічей з сином, який було встановлено рішенням Виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області від 14.10.2022 р. №32/8 було встановлено ОСОБА_4 :

-перша, третя субота місяця з 10:00 години до 18:00 години без присутності матері;

-друга, четверта неділя місяця з 10:00 години до 17:00 години без присутності матері.

Зустрічний позов просив задовольнити у повному обсязі. Зазначив, що мати чинить перешкоди батьку у зустрічах з сином, блокує його номер телефону, не повідомляє номер сина, при зустрічах постійно вчиняє сварки. ОСОБА_4 приходив на зустріч з сином у листопаді 2022 р., проте мати сина його не дала, тому він викликав поліцію та на матір склали протокол. Просив суд задовольнити вимогу щодо зобов`язання ОСОБА_1 не чинити перешкоди батьку у вихованні та спілкуванні з сином особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, що не передбачають фізичного спілкування між батьком і сином. Наполягав на тому, що зустрічі батька з сином мають відбуватися без присутності матері, оскільки її присутність негативно впливатиме на спілкування батька з дитиною. Зазначив, що відповідач не заперечує проти присутності представника органу опіки і піклування при його зустрічах з сином. Адвокат зазначив, що висновок психолога, який було надано позивачкою не є належним доказом, оскільки психологом не є судовим експертом і у своєму висновку вона не дає відповіді щодо шляху вирішення та налагодження контакту між батьком та сином. Просив визначити графік зустрічей батька та дитини:

-перша, третя субота місяця з 10:00 години до 18:00 години без присутності матері;

-друга, четверта неділя місяця з 10:00 години до 17:00 години без присутності матері.

Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, приходить до наступних висновків.

22 листопада 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві, про що було зроблено актовий запис №1782.

У шлюбі у сторін народилася дитина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві 03 червня 2015 року, актовий запис №1139.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 січня 2021 року, у справі №369/11930/20, вищезазначений шлюб було розірвано.

З середини 2020 року сторони не проживають разом, син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишився проживати з матір`ю за адресою: АДРЕСА_4 . В подальшому, ОСОБА_1 придбала квартиру у м. Києві, куди переїхала разом з сином на початку 2023 р. Наразі мати з сином проживають за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням Виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області від 14.10.2022 р. №32/8 було встановлено ОСОБА_4 тимчасовий графік спілкування з дитиною до 14 квітня 2023 року:

-перша, третя субота місяця з 10:00 години до 18:00 години без присутності матері;

-друга, четверта неділя місяця з 10:00 години до 17:00 години без присутності матері.

ОСОБА_1 з цим рішення не погоджується, що стало підставою для звернення до суду з позовом про визначення місця проживання дитини з матір`ю та встановлення порядку участі батька у вихованні дитини.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частин другої - четвертої статті 29 ЦК України, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з частинами першою, другою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» (далі - Закон) сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частини перша, друга статті 15 Закону).

Верховний Суд зазначає, що міжнародні та національні норми не містять норми, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції про права дитини).

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбу, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вказано, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

З матеріалів справи вбачається, що малолітня дитина - ОСОБА_5 проживає разом з матір`ю, яка дбає про його фізичний та духовний розвиток, забезпечує дитині належні умови проживання, про що свідчать надані суду докази.

Позивачка з 06 квітня 2020 року працює в Національній раді України з питань телебачення і радіомовлення на посаді головного спеціаліста секретаріату представника Національної ради у м. Києві управління представників Національної ради, що підтверджується Довідкою від 01.09.2022 р. №11-к. За місцем роботи характеризується як дисциплінований та відповідальний працівник, не має дисциплінарних стягнень.

Мати має стабільний дохід, що підтверджується довідкою про доходи №31 від 13.09.2022 р. за період з січня 2021 р. по грудень 2021 р. та довідкою №30 від 07.09.2021 р. за період з березня 2022 р. по серпень 2022 р., видані ОСОБА_1 та зможе забезпечити синові належні умови для проживання.

Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 08.09.2022 р. за адресою: АДРЕСА_4 :

-стосунки, традиції сім`ї - дружні, довірливі. Мама та дитина проводять вільний час у спортзалі. Дитина відвідує гурток з кікбоксингу. Також мама та дитина обожнюють проводити час в зоопарку, кінотеатрі, розважальних центрах;

-мати належним чином виконує свої батьківські обов`язки;

-в дитини є окреме ліжко для сну, розвиваючі іграшки, засоби гігієни відповідно до віку дитини, сезонний одяг.

Також з матеріалів справи вбачається, що відповідач не заперечує щодо проживання дитини з позивачем, про що зазначив у поданому до суду відзиві на позовну заяву.

У висновку Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 07.06.2023 року № 104-3773 рекомендовано визначити місце проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю - ОСОБА_1 .

Суд не погоджується з позицією ОСОБА_4 щодо закриття провадження у справі в частині вимог ОСОБА_1 про визначення місця проживання неповнолітнього сина - ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю.

Зважаючи на обставини даної справи, звернення позивачки з вимогами щодо юридичної визначеності місця проживання дитини, враховуючи найкращі інтереси дитини, суд вважає, що вказана вимога підлягає задоволенню, а клопотання представника відповідача про закриття провадження в частині даної позовної вимоги не підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про встановлення порядку участі батька у вихованні дитини, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них/, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Згідно із статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Статтею 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Так, згідно зі ст. 159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування; під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, матір, які проживають окремо від дитини, також мають право на особисте спілкування з нею, а інший з батьків не має права перешкоджати спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Судом встановлено, що неповнолітній - ОСОБА_5 народився передчасно, на 36 тижні вагітності. Після народження дитині було діагностовано внутрішньоутробну пневмонію, що стало причиною виникнення неврологічних проблем, при яких йому не можна хвилюватись, перевтомлюватись, знаходитись у великих колективах. Згідно Виписки з історії розвитку новонародженої дитини від 29.05.2015 р. ОСОБА_6 було встановлено основний діагноз: неонатальна церебральна депресія.

Згідно Довідки АЗПСМ № 1 КНП «Вишнівська міська лікарня» від 06 вересня 2022 року ОСОБА_5 спостерігається у АЗПСМ № 1 КНП «Вишнівська міська лікарня», дитина потребує належних умов проживання, оздоровлення, відсутності подразнюючих, провокуючих неврологічну патологію чинників. Протягом останніх трьох років в поліклініці на прийомах була тільки мати.

Згідно Консультативного висновку дитячого невролога від 09.09.2022 р. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено діагноз - хронічні тики моторні та вокалізми, гіпердинамічний синдром.

Відповідно до Консультативного висновку дитячого невролога від 30.12.2022 р. ОСОБА_5 встановлено діагноз: хронічний тикоїдний розлад, тики моторні та вокалізми, гіпердинамічний синдром з дефіцитом уваги, синдром моторної незграбності.

У матеріалах справи міститься Висновок за результатами патопсихологічного обстеження від 08.09.2022 р., наданого клінічним психологом вищої категорії ОСОБА_16 , реакція ОСОБА_5 на сімейну ситуацію наступна: стосовно відносин з батьком уникає будь-яких питань (навіть при проведені проектних методик (в тому числі ЦТО) - «я не хочу про нього казати», «він з нами не живе», «це секрет»), при цьому спостерігається збільшення інтенсивності тиків. Уникає згадувати батька також при інтерпретації сюжетних картинок («це - старший брат», «це - дідусь грається з хлопчиком» і т.п.) Рівень тривожності дещо підвищений (часто перепитує, де знаходиться мати «а вона тут за дверима чекає?», «цей хлопчик боїться, що маму бандити вкрали» та інше. При виконанні проектних методик («Родина тварин» та інше) ідентифікує себе з мамою (наприклад: «ми з мамою - леопарди, бабуся - слон, а дідусь - козочка»).

Також, у матеріалах справи міститься Висновок психолога №7/3-23 від 01 травня 2023 року, складений психологом ОСОБА_14 , диплом НОМЕР_3 від 29 червня 2015 року.

Висновок містить відповіді на питання:

1. Які індивідуально-психологічні особливості має малолітня дитина, ОСОБА_5 ?

2. Яким є актуальний психоемоційний стан малолітньої дитини, ОСОБА_5 , та з ким саме пов`язані емоційні переживання дитини?

3. З`ясувати особливості дитячо-батьківських відносин та прихильність дитини до матері, ОСОБА_1 та батька, ОСОБА_4 .

Щодо ставлення дитини до матері у Висновку вказано, що матір емоційно доступна та включена в емоційне поле дитини, дитина прив`язана до матері, орієнтується на її думку, прагне звертатися саме до матері за будь-якою допомогою та порадою. Матір є для дитини прикладом для наслідування, що свідчить про значущість фігури матері для дитини.

Висновок також описує поведінку матері з дитиною, яка характеризується позитивно, зазначається наявність підтримки дитини матір`ю та схвальна реакція сина, що свідчить про тісний емоційний зв`язок та довіру у стосунках. Психолог зазначає, що у поведінці ОСОБА_1 не спостерігається ознак надмірної опіки чи потурання, прохання висловлюються чітко, послідовно, спокійно, без натиску чи дратування.

Відповідно до Висновку, ОСОБА_1 послідовна і стабільна в своїй поведінці й вимогах до дитини. Ціннісне ставлення до дитини та її думки, розуміння та задоволення всіх актуальних потреб дитини, розуміння необхідності та напрямків її соціалізації та формування просоціальної поведінки дитини задля долання проявів, зумовлених неврологічним статусом дитини, та кращої її адаптації є основою благополуччя дитини.

Ставлення неповнолітнього ОСОБА_5 у Висновку характеризується двома видами негативного ставлення: слабкого та сильного. Слабкі пов`язані з недружністю і несхваленням, сильні виражають ненависть і ворожість.

Під час процедури обстеження у формі спеціальної гри, ОСОБА_5 відмовився ставити фігурку, яка символізує батька, на стіл разом із фігурами, які символізували членів сім`ї, а взяв і кинув її на диван зі словами - «Он здесь не будет, не хочу!». Те, що дитина називає батька « Он » свідчить про негативне ставлення сина до самої фігури батька. Під час серії питань від психолога хлопчик також казав, що батько його «напугал» та що батько «бесячий».

ОСОБА_5 розповів, що батько приходив до нього коли він хворів - «Он мне даже ничего не принес, даже фрукт мне никакой, а я болел». Дитина оцінює ставлення дорослого по здатності піклуватися, а відсутність прояву піклування сприймає як нелюбов до себе. Дитина також сказала про батька: «Он вообще злой. Мы шли с мамой и я его увидел, он начал такое делать...я испугался... за маму страшно было...».

Дитина також розповіла, що стала свідком агресії батька щодо матері ОСОБА_1 , що дуже налякало її.

Під час проведення дослідження, хлопчик також сказав: «Эгот человек иногда зол на меня… он, он хочет...» - не договоривши, ОСОБА_5 схопив фігурку, яка символізувала батька і почав її ламати. На питання психолога, що саме намагається зробити дитина, чи може прибрати фігурку, хлопчик віддав її психологу із словами: «Заберите его, я не хочу его видеть! Я хочу уйти из этого дурдома, где моя мама?». Дитина поводиться збуджено, спостерігається пришвидшене дихання, та рухова активність. Дитина намагається припинити розмову, щоб уникнути переживань, спричинених спогадами.

Суд не бере до уваги твердження представника відповідача щодо відсутності сертифікату судового експерта у психолога, яка складала висновок психолога №7/3-23 від 01 травня 2023 року, оскільки в даному випадку проводилася не судова експертиза.

За клопотанням представника позивачки - адвоката Бабенко Я.В. в якості спеціаліста у судове засідання було викликано фізичну особу-підприємця ОСОБА_14 - психолога, яка складала Висновок №7/3-23 від 01 травня 2023 року.

У судовому засіданні психолог ОСОБА_14 підтвердила, викладені у Висновку №7/3-23 від 01 травня 2023 року обставини. Зазначила суду, що в силу діагнозів неповнолітній ОСОБА_5 має особливості нервової системи та психологічних реакцій на різні життєві обставини. При першій зустрічі з психологом ОСОБА_5 не відразу йшов на контакт, без присутності матері, яка була в сусідній кімнаті, йому було некомфортно, тому на перших етапах мати була присутня на сеансі. Згодом ОСОБА_5 почав більш спокійно себе почувати та йти на контакт з психологом. Для виявлення психоемоційних реакцій дитини застосовувалися ігрові моделі взаємодії. Спеціаліст вказала, що в центрі сімейного портрету дитина ставить матір, батько знаходиться осторонь. Про батька говорить не охоче, видно, що згадки про нього є травмуючими для дитини. Зазначила, що в силу особливостей неповнолітнього ОСОБА_5 до нього потрібно знайти підхід, та враховувати ці особливості. Чітко спрогнозувати у таких дітей, що може спровокувати негативну емоційну реакцію неможливо, що теж є особливістю, яку треба враховувати.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснила наступне. Зазначила, що ОСОБА_4 був її зятем, чоловіком доньки. Наразі з ним не спілкується. Останній раз бачилися давно, відповідач заблокував її номер телефону. Онука - ОСОБА_5 вона бачить часто, коли він хворіє допомагає доглядати, гуляють разом. Зазначила, що після того, як ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перестали проживати разом, дитина пару разів ночувала у батька. Коли ОСОБА_5 повертався від батька, часто хворів, розповідав їй, що батько з ним мало грався, займався своїми справами більше. Оскільки, дитина схильна до хвороб із самого народження - вони всі стежать за його станом та доглядають його. Також, свідка дивував той факт, що вся сім`я відповідача за словами дитини їла котлети, а йому давали сосиски, що на її думку, є не корисним для дитини. Пояснила, що ОСОБА_4 інколи просив у її доньки гроші, коли брав сина до себе, бо начебто у нього коштів немає. Також, ОСОБА_12 пояснила, що онук часто у неї запитує про те, що буде якщо він буде зустрічатися з батьком, що йому при цьому робити. Видно, що дитина боїться залишатися з батьком.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснив наступне. Він є вітчимом ОСОБА_1 З відповідачем - ОСОБА_4 бачився вже давно, останній раз 2 чи більше років тому, точну дату не пам`ятає. Остання зустріч була, коли ОСОБА_4 прийшов додому до позивачки, щоб побачитися з сином, але дитина тоді хворіла, і йому про це повідомили. Після цього, ОСОБА_4 викликав поліцію, стверджував, що йому начебто не дають бачитися з сином. Свідок був особисто присутній при цих обставинах. Зазначив, що наразі ОСОБА_4 з сином не бачиться і не спілкується.

Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, орган опіки та піклування подає письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Оболонською районною в місті Києві державною адміністрацією у справі було надано висновок про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначення участі у вихованні дитини №104-3773 від 07.06.2023 р.

У висновку №104-3773 від 07.06.2023 р. Оболонською районною в місті Києві державною адміністрацією рекомендовано визначити способи участі ОСОБА_4 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом спілкування з ним у першу та третю суботу з 10:00 до 18:00 і другу та четверту неділю з 10:00 до 17:00, без присутності матері, за згодою дитини.

Суд, дослідивши та оцінивши висновок органу опіки та піклування, вважає за необхідне відступити від нього, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отже, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Відповідно до частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Абзаци 2, 3 частини 2 статті 159 Сімейного кодексу України визначають, що в окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Суд вважає, що орган опіки та піклування при наданні висновку не врахував стан здоров`я та емоційний стан дитини, його якнайкращі інтереси, що, на думку суду, не сприятиме гармонійному розвитку ОСОБА_5 .

У частинах першій-третій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд, вирішуючи питання щодо встановлення порядку участі батька у вихованні дитини бере до уваги стан здоров`я дитини, що підтверджується медичною документацією, яка міститься в матеріалах справи, емоційний стан та прихильність сина до батька. Враховуючи ці обставини, суд вважає, що найкращим інтересам дитини буде відповідати встановлення графіку зустрічей у присутності матері.

Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява №31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Наведене узгоджується з правовим висновком викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №402/428/16-ц.

Вирішуючи питання про встановлення способу участі у вихованні для одного з батьків, який постійно не проживає з дітьми, суди повинні враховувати усю сукупність обставин конкретної справи (постанови Верховного Суду від 10 квітня 2024 року в справі №686/3568/22 (провадження №61-14607св23), від 08 травня 2024 року в справі №638/1269/23 (провадження №61-15097св23), від 17 січня 2024 року в справі №711/2287/21 (провадження №61-8054св23) та інші).

Вирішуючи питання про встановлення способу участі у вихованні для одного з батьків, який постійно не проживає з дітьми, суди повинні враховувати усю сукупність обставин конкретної справи.

Дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, врахувавши вік дитини, особливості його розвитку, характер та тривалість взаємовідносин між батьком та сином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення порядку участі батька у вихованні дитини та встановити графік зустрічей батька - ОСОБА_4 зі своєю дитиною - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : кожну неділя тижня з 18:00 до 20:00 у присутності матері, ОСОБА_1 .

Щодо зустрічного позову ОСОБА_4 про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні батька з дитиною та встановлення батьку порядку побачень з дитиною, суд приходить до наступного висновку.

У статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України).

Відповідно до частини другої статті 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно з частинами першою-третьою статті 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

У частині першій та другій статті 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 29 травня 2019 року в справі №357/17852/15-ц (провадження № 14-199цс19) виснувала, що положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитись на шкоду інтересам дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини.

Верховний Суд у постанові від 31 березня 2021 року в справі №562/1686/18 (провадження №61-16928св20) наголосив, що під час вирішення спору, що стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а дитина потребує уваги, підтримки і любові обох батьків, суди повинні ґрунтовно дослідити та оцінити всі обставини справи, надати належну правову оцінку доказам: кожному конкретно взятому та їх сукупності. Сам факт емоційно напружених відносин між колишнім (фактичним) подружжям та особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини та її право на спілкування з кожним із батьків.

ОСОБА_4 у зустрічному позові наголошував, що визначення зустрічей батька з сином у присутності матері - ОСОБА_1 для нього є неприйнятним, оскільки такі побачення батька з сином в присутності матері є складними, так як мати свариться при дитині, підвищує голос. Зазначав, що мати чинить батьку перешкоди у побаченнях з сином, тому просить встановити графік, визначений ним у зустрічному позові без присутності матері.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами першою статті 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У постанові Верховного Суду від 10.04.2020 у справі №522/22023/16-ц зазначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони.

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 не надано належних та достатніх доказів того, що мати - ОСОБА_1 чинить йому перешкоди у вихованні та спілкуванні з сином. Обставини звернення ОСОБА_4 до поліції 19.11.2022 р., які він наводить у зустрічному позові як обґрунтування вчинення йому перешкод, спростовуються наявними у справі доказами: пояснення ОСОБА_1 від 19.11.2022 р., довідка АЗПСМ №1 КНП «Вишнівська міська лікарня» щодо хвороби дитини - ОСОБА_5 .

Суд приходить до висновку, що бажання батька зустрічатися з сином без присутності матерів обумовлено його власними інтересами, а не інтересами дитини. Проте, суд зазначає, що з урахуванням фізичного та емоційного здоров`я дитини, побачення без присутності матері суперечитиме інтересам неповнолітнього ОСОБА_5 .

Крім того, суд зазначає, що відповідно до практики Верховного Суду визначення порядку участі батька у вихованні дитини в усі вихідні дні є неприйнятним, оскільки порушуються права дитини на спілкування з матір`ю у вільний від занять дитини час (постанови Верховного Суду від 18 травня 2023 року в справі № 205/5845/21 (провадження №61-11885св22), від 12 листопада 2020 року в справі №379/1055/18(провадження №61-23143св19), від 27 червня 2019 року в справі № 643/16210/17(провадження №61-8399св19)).

Запропонований ОСОБА_4 варіант способу участі у вихованні дитини:

-перша, третя субота місяця з 10:00 години до 18:00 години без присутності матері;

-друга, четверта неділя місяця з 10:00 години до 17:00 години без присутності матері, позбавляє матір права на проведення дозвілля із дитиною у вихідні від школи та інших додаткових занять дні.

Висновок суду про необхідність побачень батька з дитиною у присутності матері конкретно у цій справі обумовлена фактичними обставинами справи, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, не спростована відповідачем та відповідає усталеній практиці Верховного Суду та ЄСПЛ.

Дослідивши усі наявні докази в їх сукупності, суд приходить до переконання про відсутність правових підстав для задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 141, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, Орган опіки і піклування Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини і встановлення порядку участі батька у вихованні дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з його матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановити наступний графік зустрічей батька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зі своєю дитиною - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : кожну неділю тижня з 18.00 год. до 20.00 год. у присутності матері - ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_5 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_6 , адреса: АДРЕСА_4 ) 2147 (дві тисячі сто сорок сім) грн. 20 коп. судового збору за подання позовної заяви

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, Орган опіки і піклування Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у вихованні і спілкуванні батька з дитиною і встановлення порядку побачень з дитиною - відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем за зустрічним позовом.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено: 15.10.2024 року.

Суддя А.В. Янченко