Справа № 545/1459/24
Провадження № 2/545/1247/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2024 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Стрюк Л.І.

з участю секретаря Синегуб Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що згідно з рішенням Київського районного суду м. Полтави від 17.10.2007 із ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше встановленого законодавством мінімуму, з 20.08.2007 та до досягнення дитиною повноліття. Відповідач належним чином не виконує свої аліментні зобов`язання, у результаті чого утворилася заборгованість за період з березня 2018 року по 12 вересня 2023 року у розмірі 77 496,50 грн.

Просила стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 77 496,50грн та витрати на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Позивач у судове засідання не з`явилася, попередньо надавши заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала повністю, проти винесення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Згідно з п. 2 ч.7, ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином.

За таких обставин, за згодою позивача, проводиться заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з таких підстав.

Встановлено, що з рішенням Київського районного суду м. Полтави від 17.10.2007 із ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше встановленого законодавством мінімуму з 20.08.2007 та до досягнення дитиною повноліття (а.с.7).

Згідно із розрахунком Київського ВДВС у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 15.01.2024 року №5801 ОСОБА_2 має заборгованість по сплаті аліментів, стягнутих на користь ОСОБА_3 , на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 12.09.2023 у розмірі 365 037,86 грн(а.с.8-9).

Статтею 196 ЦПК України встановлена відповідальність за прострочення сплати аліментів, а саме - при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має права на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Зі змісту зазначеної норми випливає, що нарахування пені здійснюється з моменту виникнення боргу, виходячи з розміру заборгованості на конкретний момент.

Пунктом 22 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки(пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками.

У інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Як вбачається з матеріалів справи, при розгляді справи не було встановлено та не було доведено самим відповідачем, що заборгованість по сплаті аліментів утворилася з незалежних від нього причин.

Перевіривши правильність наведених позивачем розрахунків неустойки (пені), суд приходить до висновку про задоволення вказаної позовної вимоги в повному обсязі.

Щодо позовної вимоги про стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає таке.

Статтею 133ЦПКУкраїни встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до приписів ч.1, п.3 ч.2, ч.3 ст.141ЦПКУкраїни судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи,покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За правилами ч.ч.1-6 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Таким чином відсутність документального підтвердження надання професійної правничої допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні вимог про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

Позивачем при подачі позову до суду на підтвердження надання професійної правничої допомоги надано ордер серії ВІ №1077541 від 04.04.2024 про надання правничої (правової) допомоги, укладеного між позивачем та адвокатом Борсуком В.В. (а.с.10); інших доказів(договору про надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо), позивачем чи його представником не надано.

На підставі викладеного, суд вважає, що надані документи не є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі.

Судом встановлено, що позивач при зверненні до суду була звільнена від оплати судового збору в розмірі 1211,20 грн, тому оплату судового збору відповідно до ч. 6 ст.141ЦПК України, необхідно покласти на відповідача, та стягнути з нього судовий збір у вказаному розмірі в дохід держави.

Керуючись ст. 196 СК України, ст. ст. 12, 13, 81, 258-259,265,279, 280-282 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Ленінським РВ ПМУ УПВС України в Полтавській області 07.07.1998, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у сумі 77 496,50 грн.

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Ленінським РВ ПМУ УПВС України в Полтавській області 07.07.1998, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь держави 1211,20 грн судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду або через Полтавський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з моменту проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: Л. І. Стрюк