Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/3934/24
Провадження №: 2/332/2073/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2024 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді - Завіновської А.П., при секретарі судового засідання Мовчан К.М., розглянувши в порядку загального позовного провадження, в судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовною заявою поданою адвокатом Прядко Денисом Володимировичем, який діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Запорізької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Житлово-будівельний кооператив № 1 «Запорізького вогнетривкого заводу», про визнання права власності на кооперативну квартиру в порядку спадкування за законом,

встановив:

04.07.2024 р. до Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява подана адвокатом Прядко Денисом Володимировичем, який діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Запорізької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Житлово-будівельний кооператив № 1 «Запорізького вогнетривкого заводу», про визнання права власності на кооперативну квартиру в порядку спадкування за законом, яка обґрунтування наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який доводився чоловіком ОСОБА_1 та батьком ОСОБА_2 і ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на кооперативну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала померлому, як члену ЖБК № 1 «Запорізького вогнетривкого заводу».

ОСОБА_4 набув право власності на вказану квартиру шляхом виплати всіх пайових внесків, що підтверджується довідкою № 26, виданою ЖБК №1 «Запорізького вогнетривкого заводу» від 11.06.2024 року, в якій зазначено, що ОСОБА_4 сплачено суму пайового внеску за квартиру в повному обсязі 05 серпня 1987 року.

Однак за життя померлий не встиг зареєструвати право власності і оформити свідоцтво про право власності на спірну квартиру.

Позивачка ОСОБА_1 , як спадкоємиця першої черги за законом звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка.

Водночас постановою від 27.05.2024 року № 654/02-31 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бахматською Т.М., відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з причини відсутності правовстановлюючих документів на квартиру.

На момент смерті спадкодавця разом з ним були зареєстровані його дружина ОСОБА_1 та діти: ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , які у шестимісячний термін не подали заяву про відмову у прийнятті спадщини, а тому вони вважаються такими, що прийняли спадщину.

З огляду на вказане, адвокат Прядко Д.В. просив визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , право власності по 1/3 частини квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на кожну, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді від 08.07.2024 року у справі відкрито провадження і її призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження до підготовчого судового засідання на 10 год. 00 хв. 25.07.2024 року. В подальшому підготовче судового засідання було відкладено на 08 год. 00 хв. 12.08.2024 року.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12.08.2024 року підготовче провадження було закрито і справу призначено до судового розгляду по суті на 14 год. 30 хв. 27.08.2024 року, яке в подальшому було відкладено на 10 год. 00 хв. 16.09.2024 року та 09 год. 00 хв. 11.10.2024 року.

Позивачі та їх представник в судове засідання не з`явилися, звернулися до суду із заявою про розгляд справи без їх участі, додатково зазначивши, що позовні вимоги підтримують.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Крім того, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі. При вирішенні справи поклався на розсуд суду.

Представник третьої особи в судове засідання також не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Враховуючи наведене та вимоги ч. 3ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим здійснювати розгляд справи у відсутність учасників справи та прийняти рішення на підставі наявних матеріалів.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх учасників справи, що не суперечить вимогам ч. 2ст. 247 ЦПК України.

Перевіривши матеріали справи та докази, наявні у ній, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За приписами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 21 вересня 2010 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції (а.с. 19).

Як вбачається зі свідоцтва про шлюб ОСОБА_4 та ОСОБА_1 з 01.09.1979 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 17).

Згідно до свідоцтва про народження, батьком ОСОБА_2 та ОСОБА_5 зазначений ОСОБА_4 (а.с. 16, 18, 20).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина у виді кооперативної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала померлому як члену ЖБК № 1 «Запорізького вогнетривкого заводу».

Виходячи з довідки № 26, виданої ЖБК № 1 «Запорізького вогнетривкого заводу» від 11.06.2024 року, ОСОБА_4 05.08.1987 року сплачено пайовий внесок за квартиру в повному обсязі, що в свою чергу також підтверджується і відповідною квитанцію № 637004 від 05.08.1987 р. (а.с. 21, 22).

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

На момент сплати пайових внесків ОСОБА_4 , діяла постанова Ради Міністрів УРСР від 30.04.1985 р. № 186 «Про затвердження Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу», який передбачав наступне.

Особі, прийнятій до членів житлово-будівельного кооперативу, за рішенням загальних зборів членів кооперативу, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів, надається в безстрокове користування окрема квартира, що складається з однієї чи кількох кімнат, відповідно до кількості членів сім`ї, суми її пайового внеску та граничного розміру жилої площі (п. 27 Примірного статуту ЖБК).

Квартира надається членові кооперативу на членів його сім`ї, вказаних у заяві про вступ до кооперативу. До цієї заяви включаються члени сім`ї, які перебувають з ним на обліку бажаючих вступити до кооперативу. Крім зазначених осіб, член кооперативу вправі включити до заяви дітей, які народилися після взяття його на облік, і дружину (чоловіка), що пізніше вселилася у жиле приміщення, займане тим з подружжя, що перебуває на обліку (п. 28 Примірного статуту ЖБК).

Член ЖБК зобов`язаний у встановлений строк внести вступний і пайовий внески (п. 46 Примірного статуту ЖБК).

Члена житлово-будівельного кооперативу може бути виключено з кооперативу у випадку несплати пайового внеску (підпункт 7 п. 50 Примірного статуту ЖБК).

Член житлово-будівельного кооперативу, виключений з кооперативу, втрачає право користування квартирою в будинку кооперативу і при відмові звільнити її підлягає виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення (п. 52 Примірного статуту ЖБК).

Так, згідно з вимогами ст. 15 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 року, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Аналогічні положення викладені в п. 5-1 постанови Пленуму ВСУ № 9 від 18.09.1987 року, де зазначено, що член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом.

Згідно з вимогами ст. 384 ЦК України, п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі викупу квартири член житлового кооперативу стає її власником, у разі смерті члена житлово-будівельного кооперативу, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається квартира.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_4 , шляхом внесення в повному обсязі пайового внеску набув право власності на спірну квартиру, однак за життя не встиг зареєструвати право власності на неї.

Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. 2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу(спадкування за законом).

У першу чергу право спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

За приписами ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що спадкодавцем ОСОБА_4 за життя заповіту складено не було. Позивачі є спадкоємцями першої черги.

З матеріалів спадкової справи № 91/2024 заведеної до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 вбачається, що 10.05.2024 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, в якій зокрема зазначила і про інших спадкоємців ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 66).

Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Бахматської Т.М. від 27.05.2024 року № 654/02-31, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з причини відсутності правовстановлюючих документів на квартиру (а.с. 75-76).

Виходячи з відповіді Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради від 16.05.2024 № 06.4-04/01/1387, на день смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з ним були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 75).

Отже, за положеннями ч. 3 ст. 1268 ЦК України, позивачі вважаються такими, що прийняли спадщину.

Аналізуючи наведене, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню в повному обсязі.

Питання про розподіл судових витрат у позові не порушувалось.

Керуючись ст. ст. 328, 384, 1217, 1223, 1268 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 211, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

позовну заяву подану адвокатом Прядко Денисом Володимировичем, який діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Запорізької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Житлово-будівельний кооператив № 1 «Запорізького вогнетривкого заводу», про визнання права власності на кооперативну квартиру в порядку спадкування за законом, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , рнокпп НОМЕР_2 , право власності на 1/3 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , рнокпп НОМЕР_3 , право власності на 1/3 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька, - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , рнокпп НОМЕР_4 , право власності на 1/3 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька, - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце проживання: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 .

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , місце проживання: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 .

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , місце проживання: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_4 .

Представник позивача: адвокат Прядко Денис Володимирович, адреса: м. Запоріжжя, вул. Мирослава Симчича, буд. 53.

Відповідач: Запорізька міська рада, адреса: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206, .

Третя особа: Житлово-будівельний кооператив № 1 «Запорізького вогнетривного заводу», адреса: м. Запоріжжя, вул. Алмазна, буд. 51, .

Повний текст рішення складено 18 жовтня 2024 року.

Суддя: А.П. Завіновська