ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/2700/23 Номер провадження 22-ц/814/1837/24Головуючий у 1-й інстанції Клименко С.М. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Одринської Т.В.,

суддів: Абрамова П.С., Пікуля В.П.,

за участю секретаря: Сальної Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, Комунальне підприємство «Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини» про визнання батьківства

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Дворника Олександра Вікторовича на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 08 січня 2024 року,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2023 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Дворник О.В. звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виключити з актового запису про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відомості про ОСОБА_2 , як батька дитини, внести до актового запису №110 від 30 січня 2021 року про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зміни, зазначивши батьком дитини громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог посилається, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з 2018 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу в місті Кременчуці. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 народила доньку, яку за взаємного згодою з ОСОБА_2 вони назвали ОСОБА_3 , батьківство відносно якої ОСОБА_2 визнав з часу, коли стало відомо про вагітність ОСОБА_1 .

Оскільки ОСОБА_2 втратив паспорт громадянина України, то до органів ДРАЦС вони не могли звернутися для реєстрації дитини, і тому ОСОБА_1 зареєструвала дитину відповідно до вимог ст.135 СК України, тобто відомості про батька дитини були записані за заявою матері.

До вересня 2023 року вони проживали разом однією сім`єю та разом виховували доньку ОСОБА_3 .

18 вересня 2023 року ОСОБА_1 була засуджена вироком Крюківського районного суду м.Кременчука до позбавлення волі і в цей же день органи опіки і піклування відібрали в неї дитину і передали до Кременчуцького обласного спеціалізованого будинку дитини, де вона перебуває до теперішнього часу. Коли дитина перебувала в лікарні мати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 постійно відвідували її та спілкувалися з нею, а з часу поміщення дитини до дитячого будинку ОСОБА_2 не дозволяють відвідувати дитину, бо він не вказаний батьком в свідоцтві про її народження.

Подати спільну заяву про визнання батьківства не має можливості, бо ОСОБА_1 перебуває в місцях позбавлення волі, а ОСОБА_2 не вчиняє ніяких дій щодо визнання батьківства.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 08 січня 2024 року відмовлено представнику позивача ОСОБА_1 - адвокату Дворнику Олександру Вікторовичу у задоволенні позову.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, які свідчать про те, що ОСОБА_2 є батьком малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнання відповідачем позову суперечить закону та порушує права, свободи та інтереси малолітньої дитини.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_1 - адвокат Дворник Олександр Вікторович, прохав скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольни позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що ОСОБА_2 не заперечує щодо визнання батьківства.

Вказував, що окремою ухвалою Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 18.09.2023 року встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають разом та мають дитину ОСОБА_3 , однак суд першої інстанції не прийняв до уваги цей факт.

Також суд першої інстанції не прийняв до уваги надані фотографії.

Крім того, суд не розглянув клопотання про допит свідків.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлені строки не надходив. Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, представника позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва про народження, виданого Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Суми) 30 січня 2021 року, серія НОМЕР_1 , актовий запис №110, ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Кременчук Полтавської області, мати ОСОБА_1 , батько ОСОБА_2 записаний відповідно до ч.1 ст.135 СК України за заявою матері.

Як слідує із окремої ухвали, постановленої Крюківським районним судом м.Кременчука Полтавської області 18.09.2023, ОСОБА_1 засуджена вироком Крюківського районного суду .Кременчука від 18.09.2023 за ч.2 ст.309, ч.2 ст.307 із застосуванням ст.69, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки та застосовано до неї запобіжний захід тримання під вартою до набрання вироком законної сили, взявши її під варту в залі суду, строк відбування покарання рахується з моменту ухвалення вироку 18.09.2023. Зазначено, що ОСОБА_1 не одружена, є одинокою матір`ю малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так вказано, що ОСОБА_1 та допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 повідомили, що вони проживають та вживають наркотичні засоби та мають дитину ОСОБА_3 , вихованням якої займаються батьки ОСОБА_1 , а ОСОБА_2 не бажає самостійно виховувати дитину.

Встановлено, що малолітня дитина ОСОБА_3 поміщена і знаходиться до теперішнього часу в Кременчуцькому обласному спеціалізованому будинку дитини.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, які свідчать про те, що ОСОБА_2 є батьком малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Визнання батьківства це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини. Однак одного волевиявлення особи щодо визнання себе батьком дитини недостатньо для настання правових наслідків. Необхідно також ще й волевиявлення матері дитини, яке полягає у вираженні згоди на те, щоб чоловік був записаний батьком її дитини. Саме тому вимагається подання до органів реєстрації актів цивільного стану спільної заяви матері дитини та чоловіка, який вважає себе батьком цієї дитини.

Отже, визнання батьківства є констатацією факту біологічного батьківства особи, яка подала заяву до органів реєстрації актів цивільного стану, метою якого є підтвердження вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком, та дитиною.

Згідно ч.1 ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст.126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини ч.1 ст.135 СК України (ч.4 ст.128 СК України).

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу ( ч.2 ст.128 СК України).

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів.

Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 17.02.2021 року у справі № 373/2257/18 (провадження № 61-15136св20), доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Крім того, для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи.

У постанові від 16.05.2018 року у справі № 591/6441/14-ц, провадження № 61-6030св18 Верховний Суд зазначив, що підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. А доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Ураховуючи те, що визнання батьківства встановлюється в судовому порядку, питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч. ч. 1, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону та порушує права, свободи та інтереси малолітньої дитини.

Колегія суддів не приймає до уваги надані позивачем фотографії, на яких зображена вона, дитина Рената та відповідач. Оскільки такі фотографії не є беззаперечними доказами для визнання батьківства.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За викладених вище підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення районного суду залишенню без змін.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, судові витрати, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції компенсації не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 383, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Дворника Олександра Вікторовича- залишити без задоволення.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 08 січня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 червня 2024 року.

Головуючий Т.В. Одринська

Судді П.С. Абрамов

В.П. Пікуль