Справа № 344/3535/24
Провадження № 2/344/1794/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Устинської Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Універсал Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 1 138 100,00 грн, стягнення судових витрат

В С Т А Н О В И В:

Представник Акціонерного товариства Універсал Банк звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 1 138 100,00 грн, стягнення судових витрат. В обґрунтування вимог позову представник позивача посилається на те, що 19 жовтня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний», найменування якого змінено на АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 02/887к, за умовами якого ОСОБА_2 отримала кридит у розмірі 70 000,00 доларів США, з датою погашення 18.10.2026 року. Виконання умов кредитного договору позичальником забезпечено договором іпотеки від 19 жовтня 2007 року, укладеного між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_2 . Згідно вказаного договору предметом іпотеки є двохкімнатна квартира АДРЕСА_1 . В зв`язку з невиконанням умов кредитного договору банк звертався до суду із позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення заборгованості за кредитним договором. 14 березня 2013 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області у справі № 0907/12507/2012 прийнято рішення згідно якого на дану квартиру звернуто стягнення в рахунок погашення кредитної заборгованості. 12 листопада 2013 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області у справі №344/7326/13 ухвалено рішення згідно якого позов ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задоволено, а саме вирішено стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , в користь публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» - 72 391,64 долари США, що еквівалентно 578 590 грн. 18 коп. (п`ятсот сімдесят вісім тисяч п`ятсот дев`яносто гривень 18 коп.) заборгованості за кредитним договором № 02/887к від 19.10.2007 року. Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в користь публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» - 72 391,64 долари США, що еквівалентно 578 590 грн. 18 коп. (п`ятсот сімдесят вісім тисяч п`ятсот дев`яносто гривень 18 коп.) заборгованості за кредитним договором № 02/887к від 19.10.2007 року. Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в користь публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» - по 1147 грн. витрат по оплаті судового збору з кожної.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. Після смерті ОСОБА_2 залишилось нерухоме майно - двохкімнатна квартира АДРЕСА_1 , яка належала померлій на праві власності. 16 липня 2014 року позивач отримав відповідь від Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори про те, що 14 липня 2014 року ОСОБА_5 (чоловік спадкодавця) та ОСОБА_1 (син спадкодавця) подали заяви про відмову від прийняття спадщини. 05 листопада 2019 року Івано-Франківський міський суд постановив рішення згідно якого Заяву акціонерного товариства «Універсал Банк», заінтересована особа - Івано-Франківська міська рада, про визнання спадщини відумерлою задоволено. Визнати спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 - відумерлою. Передати спадщину у вигляді квартири квартиру АДРЕСА_2 у власність територіальної громади м. Івано-Франківська в особі ІваноФранківської міської ради. 13 січня 2020 року Івано-Франківський апеляційний суд, за апеляційною скаргою Івано-Франківської міської ради постановив рішення, згідно якого Апеляційну скаргу Івано-Франківської міської ради задоволено частково. Рішення Івано-Франківського міського суду від 05 листопада 2019 року скасовано. Заяву акціонерного товариства «Універсал Банк», заінтересована особа Івано-Франківська міська рада, про визнання спадщини відумерлою залишити без розгляду. Роз`яснити акціонерному товариству «Універсал Банк» право подання позову на загальних підставах. У січні 2023 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулось до суду з позовом до Івано-Франківської міської ради про визнання спадщини відумерлою. 08 червня 2023 року рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області у цивільній справі №344/70/23 ухвалено рішення, яким позов АТ «Універсал Банк» до Івано-Франківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_5 про визнання спадщини відумерлою задоволено. Визнано спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 відумерлою. Передано спадщину у вигляді квартири АДРЕСА_2 у власність територіальної громади м. Івано-Франківська в особі Івано-Франківської міської ради. 14 листопада 2023 року Івано-Франківським апеляційним судом у цивільній справі № 344/70/23 прийнято постанову, якою Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 червня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні заявлених вимог Акціонерного товариства «Універсал Банк» до Івано-Франківської міської ради про визнання спадщини відумерлою відмовлено. При розгляді справи у суді апеляційної інстанції встановлено, що на час подання позовної заяви АТ «Універсал Банк» - ОСОБА_5 помер, після його смерті прийняв спадщину син ОСОБА_1 .

Таким чином, ОСОБА_1 успадкував 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , яка належала його батьку ОСОБА_5 . Станом на дачу подачі позову, інформація щодо видачі свідоцтва про право на спадщину відсутня.

Таким чином, до ОСОБА_1 у порядку спадкування перейшли права та обов`язки ОСОБА_2 . Рішення Івано-Франківського міського суду від 12.11.2023 року та рішення Івано-Франківського міського суду від 14.03.2013 року станом на дату подачі позову не виконані, заборгованість по кредитному договору не сплачена.Станом на день смерті ОСОБА_2 існує заборгованість , яка складає 86 295.28 дол.США, з яких: заборгованість по сумі кредиту 62 027,34 дол.США; відсотки 0 23 898,28 дол. США та підвищені відсотки 329,65 дол.США. Наразі до ОСОБА_1 , у порядку спадкування, перейшли права та зобов`язання за кредитним договором ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (як іпотекодавця). Відповідно Банк має право звернутися до ОСОБА_1 з вимогою про погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №02/887к від 19.10.2007 року. Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором в розмірі 1 138 100 грн. в межах успадкованого майна.

26.03.2024 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволення позову з наступних підстав. Позивач, звернувшись із даним позовом до суду, обрав невірний спосіб захисту порушеного права. Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачем заявлено позов до ОСОБА_1 , не як до боржника (чи спадкоємця боржника) за основним зобов`язанням (кредитним договором), а фактично, як до майнового поручителя за додатковим зобов`язанням (іпотечним договором). При цьому, позивачем обрано такий спосіб захисту порушеного права, як «стягнення заборгованості за кредитним договором». Такий спосіб захисту права є невірним і таким, що суперечить вимогам чинного законодавства України. Вважає, що з огляду на правовий статус ОСОБА_1 (майновий поручитель), належним способом захисту позивач мав би обрати такий спосіб захисту, як «звернення стягнення на заставне майно». Крім того, до позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки застосовуються такі ж самі правила позовної давності щодо вимоги про стягнення заборгованості. Позивач в позовній заяві вказує про заборгованість позичальника (боржника) за основним зобов?язанням у розмірі 86295, 28 доларів США, що підтверджується розрахунком заборгованості від 12.01.2024 року. Але в самому розрахунку вказано про те, що ця заборгованість виникла станом на 17.01.2014 року і після 17.01.2014 року не змінювалася. Таким чином, Позивач з 17.01.2014 року набув права на звернення до суду з позовом до Іпотекодавця про звернення стягнення на предмет іпотеки, а натомість з таким позовом звернувся до суду аж у 2024 році, тобто з пропуском строку позовної давності. Звертаючись у 2013 році з позовом до позичальника (борнижка) про стягнення заборгованості за кредитним договором, позивач просив суд достроково стягнути всю суму кредиту. Таким чином з 2013 року розпочався обрахунок строку позовної давності до Іпотекодавця. Просив суд застосувати у даному спорі строки позовної давності та відмовити у задволенні позовних вимог (а.с.187-189 т.1).

01.04.2024 року представник позивача подав відповідь на відзив, в якому позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити (а.с.194-203, т.1).

Представник позивача у судовому засіданні вимоги позову підтримав, просив позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо позовних вимог заперечив, просив відмовити в задоволення позову з підстав наведених у відзиві на позов.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором.

Судом встановлено, що 19 жовтня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний», найменування якого змінено на акціонерне товариство «Універсал Банк» та громадянкою ОСОБА_2 укладено Кредитний договір № 02/887к, за умовами якого ОСОБА_2 отримала кридит у розмірі 70 000,00 доларів США, з датою погашення 18.10.2026 року.

Належне виконання умов кредитного договору позичальником забезпечено договором іпотеки від 19 жовтня 2007 року, укладеного між відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний» та ОСОБА_2 . Предметом іпотеки є двохкімнатна квартира АДРЕСА_1 , яка належала іпотекодавцю на праві власності, на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 19 жовтня 2007 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Максимчин Т.В., за реєстровим №1670, право власності на яку зареєстроване Івано-Франківським ОБТІ 19 жовтня 2007 року за реєстраційним № 5012709 (а.с.113-145, т.1).

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 14 березня 2013 року по справі № 0907/12507/2012 року, в редакції ухвали про виправлення описки від 20 серпня 2013 року, судом вирішено звернути стягнення на предмет іпотеки двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_2 на праві власності, що є предметом іпотеки за договором іпотеки від 19 жовтня 2007 року, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, встановленою в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», для задоволення грошових вимог Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» в сумі 72 391,64 дол. США, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 578 590 грн. 18 коп. (а.с.15-22, т.1).

12 листопада 2013 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області у справі №344/7326/13 ухвалено рішення згідно якого позов ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задоволено, а саме вирішено стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , в користь публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» - 72 391,64 долари США, що еквівалентно 578 590 грн. 18 коп. (п`ятсот сімдесят вісім тисяч п`ятсот дев`яносто гривень 18 коп.) заборгованості за кредитним договором № 02/887к від 19.10.2007 року. Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в користь публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» - 72 391,64 долари США, що еквівалентно 578 590 грн. 18 коп. (п`ятсот сімдесят вісім тисяч п`ятсот дев`яносто гривень 18 коп.) заборгованості за кредитним договором № 02/887к від 19.10.2007 року. Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в користь публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» - по 1147 грн. витрат по оплаті судового збору з кожної (а.с.23-26, т.1).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 17 січня 2014 року ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11, т.1).

12.05.2014 АТ «Універсал Банк» направив на адресу Івано-Франківської міської державної нотаріальної контори лист, в якому просив повідомити про спадкоємців ОСОБА_2 , а також спадкоємців, які заявлятимуться для прийняття спадщини з метою пред`явлення їм вимоги про виконання грошового зобов`язання та ознайомити спадкоємців з вимогою в момент прийняття спадщини (а.с.146, 147, т.1).

Листом від 16.05.2014 №1607/02-14/1 Перша Івано-Франківська нотаріальна контора повідомила ПАТ «Універсал Банк», що за їхньою заявою заведено спадкову справу №381/2014, після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний час заяв про прийняття спадщини від спадкоємців не надходило (а.с.148, т.1).

Листом від 16.07.2014 №2484/02-14/1 Перша Івано-Франківська нотаріальна контора повідомила ПАТ «Універсал Банк», що 14.07.2014 року подали заяви про відмову від прийняття спадщини чоловік спадкодавця ОСОБА_2 - ОСОБА_5 та її син (а.с.125 т.1).

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 08 червня 2023 року позов АТ «Універсал Банк» до Івано-Франківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_5 про визнання спадщини відумерлою задоволено. Визнано спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 відумерлою. Передано спадщину у вигляді квартири АДРЕСА_2 у власність територіальної громади м. Івано-Франківська в особі Івано-Франківської міської ради (а.с. 33-34, т.1).

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 14 листопада 2023 року рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 червня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні заявлених вимог Акціонерного товариства «Універсал Банк» до Івано-Франківської міської ради про визнання спадщини відумерлою відмовлено (а.с.35-41, т.1).

У даній постанові зазначено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 .

Після смерті ОСОБА_5 спадщину прийняв ОСОБА_1 , що підтверджується матеріалами спадкової справи №6/2021 заведеної після смерті ОСОБА_5 .

Як вбачається із матеріалів справи, позивач у вересні 2019 року звертався до суду в порядку окремого провадження із заявою про визнання спадщини відумерлою.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 13 січня 2020 року заяву АТ «Універсал Банк» про визнання спадщини відумерлою залишено без розгляду, роз`яснено АТ «Універсал Банк» право подання позову на загальних підставах.

У вказаній постанові зазначено, що заперечуючи проти задоволення заяви АТ «Універсал Банк» Івано-Франківська міська рада зазначила, що передана в іпотеку банку квартира була спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_5 - чоловіка (спадкодавця).

Згідно п.1.5 договору іпотеки від 19 жовтня 2007 року іпотекодавець засвідчує, що предмет іпотеки, як такий, що є спільною сумісною власністю подружжя, передається в іпотеку на підставі згоди ОСОБА_5 , що підтверджується у його заяві, посвідченій приватним нотаріусом.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №02/887/к від 19.10.2007 року заборгованість позичальника ОСОБА_2 станом на 17.01.2014 року становить 86 295,28 дол.США, яка складається з: 62 067,34 дол.США прострочена заборгованість по кредиту; 23 898,28 дол.США відсотки: 329,65 дол.США -підвищені відсотки (а.с.12-14, т.1)

Відповідно до висновку про вартість майна від 15.01.2024 року, на замовлення АТ «Універсал Банк», ринкова вартість об`єкта успадкованого майна, а саме 1/2 частини предмету іпотеки квартири за адресою: АДРЕСА_3 , становить 23 850 доларів США (курс долара станом на дату проведення оцінки 38, 1920 за 1 долар США, ліквідаційна вартість об`єкта оцінки 1 138 100 грн. (а.с.159, т.1)

Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення заборгованості включаються до складу спадщини, АТ «Універсал Банк» звернулося до суду з даним позовом.

При вирішенні спору між сторонами суд виходить із того, що за приписами ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу,він не заявив про відмову від неї.

Відповідно достатті 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою та третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

За положеннями ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Отже, спадкоємці боржника зобов`язані задовольнити вимоги кредиторів за умови прийняття ними спадщини у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Згідно з позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 332/2936/16-ц (провадження № 61-9193ск18), задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто у разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

Судом встановлено, що чоловік спадкодавця ОСОБА_2 - ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 та її син ОСОБА_1 подали заяви про відмову від прийняття спадщини. Свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

Особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника регламентуються приписами статей 1281 і 1282 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

Разом з тим, за змістом положень ст. 1282 ЦК України, задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

Виникнення у спадкоємців у разі прийняття спадщини обов`язку сплатити заборгованість боржника узгоджується зі змістом статті 1218 ЦК України, яка визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Вказані положення законодавства забезпечують дотримання балансу прав та інтересів усіх учасників цих правовідносин. Зокрема, спадкоємець, приймаючи спадщину, реалізує свій майновий інтерес щодо набуття у власність спадкового майна, при цьому у нього виникає обов`язок сплатити заборгованість спадкодавця, проте виключно в межах вартості отриманого у спадщину майна. У свою чергу кредитор, укладаючи договори кредитування, може бути упевненим у сплаті йому заборгованості позичальника, у разі його смерті, за рахунок спадкового майна, яке прийняли спадкоємці боржника.

Такий принцип регулювання спірних правовідносин ґрунтується на засадах розумності, пропорційності і справедливості та виключає можливість необґрунтованого покладення на спадкоємців боржника обов`язку погасити борг у розмірі більшому, ніж вартість набутого ними майна, що призведе до безпідставного погіршення їх майнового стану у зв`язку з виконанням зобов`язання, стороною якого вони не є і згоди на укладення якого не надавали.

Зазначений правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року у справі № 552/4892/19, від 09 листопада 2022 року у справі № 295/15702/20.

Слід зазначити, що 12 листопада 2013 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області вирішено стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , в користь публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» - 72 391,64 долари США, що еквівалентно 578 590 грн. 18 коп. (п?ятсот сімдесят вісім тисяч п?ятсот дев?яносто гривень 18 коп.) заборгованості за кредитним договором № 02/887к від 19.10.2007 року. Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в користь публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» - 72 391,64 долари США, що еквівалентно 578 590 грн. 18 коп. (п?ятсот сімдесят вісім тисяч п?ятсот дев?яносто гривень 18 коп.) заборгованості за кредитним договором № 02/887к від 19.10.2007 року.

Отже, звернувшись із зазначеним позовом, який вказаним рішення суду було задоволено, АТ «Універсал Банк» змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження 14-154цс18), наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, а кредитор в цьому випадку має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та пені.

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відсутність у банку правових підстав нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, оскільки у 2013 році банк пред`явив до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України про дострокове виконання кредитного зобов`язання шляхом пред`явлення відповідного позову, та рішенням суду задоволено вказані позовні вимоги.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, на виконанні в приватного виконавця Кушнір О.В. перебував виконавчий лист при примусовому виконанні вказаного рішення суду, де боржником виступала одна із поручитель ОСОБА_4 (а.с.238-250, т.1, 1-92, т.2) .

Як вбачається з постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 04.06.2024 року, передано стягувачу АТ «Універсал Банк» в рахунок погашення заборгованості за Виконавчим листом №344/7326/23 від 03.12.2013 року квартиру АДРЕСА_4 на загальну суму 1007069,00 грн, що належить боржнику ОСОБА_4 .

На підставі акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу АТ «Універсал Банк» 26.06.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Юрчак О.В. видано свідоцтво про право влавності на квартиру АДРЕСА_4 , що належало ОСОБА_4 (а.с.235, т.1).

Разом з тим, жодних доказів на підтвердження зарахування в рахунок погашення боргу вищевказаної квартири позивачем не надано.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно із частинами п`ятою - сьомою статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також в інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, на підставі викладеного, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необгрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Щодо доводів відповідача про застосування до позовних вимог строку позовної давності.

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Частиною 1 статті 259 ЦК України встановлено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

Позона давність підлягає застосуванню лише у випадку наявності підстав для задоволення позову та за умови спливу строків позовної давності.

Оскільки, враховуючи , що позовні вимоги не підлягають до задоволення, вимоги про відмову у задоволенні позовних вимог в зв`язку зі спливом строку позовної давності не підлягають задоволенню.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог та згідно ст. 141 ЦПК України не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 141, 223, 247, 259, 263, 254, 265, 268, ЦПК України, ст.ст. 16, 256, 260, 261, 267, 598, 1050, 1217, 1218-1220, 1281, 1258, 1261, 1268, 1270, ЦК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову Акціонерного товариства Універсал Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 1 138 100,00 грн. в межах успадкованого майна, стягнення судових витрат - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 18.11.2024 року.

Суддя Пастернак І.А.