Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №943/2482/20

Провадження № 2/943/18/2024

05 листопада 2024 року м. Буськ

Буський районний суд Львівської області

в складі:головуючого-судді Журибіда Б. М.

при секретарі Пирка В.М.

за участі представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в режимі відеоконференції в місті Буську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області, третьої особи Приватного нотаріуса Буського районного нотаріального округу Львівської області Тиднюк Галини Володимирівни про визнання рішення органу місцевого самоврядування незаконним, визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним та визнання права на оформлення документів щодо викупу земельної ділянки, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 в особі представника адвоката Гороха Віталія Володимировича, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 , Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Буського районного нотаріального округу Львівської області Тиднюк Галина Володимирівна, у якій просить:

- визнати рішення Красненської селищної ради Буського району Львівської області від 05.04.2019 № 691 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка підлягає продажу у власність на земельних торгах (аукціоні) в АДРЕСА_1 », незаконним;

- визнати договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений 09 жовтня 2019 року між Красненською селищною радою Буського району Львівської області та ОСОБА_4 і посвідчений приватним нотаріусом Буського районного нотаріального округу Львівської області Тиднюк Г.В. від 09.10.2019 р. за № 1662, недійсним;

- визнати за ОСОБА_3 право на оформлення документів щодо викупу земельної ділянки площею 0,1942 га для обслуговування навісу по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, щоїй, як власнику навісу, що знаходиться по АДРЕСА_1 , належить право користування земельною ділянкою, площею 0,1942 га, розташованою за цією адресою, на підтвердження такої площі посилається на розміри та конфігурацію ділянки, що визначені в проекті землеустрою від 2008 року та в проекті детального плану території, розробленому в 2012 р., зазначаючи, що такі не затверджені. Позивач вважає, що наявні у складі проекту землеустрою від 2008 року рішення селищної ради про надання дозволу її спадкодавцю ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на виготовлення проекту відведення земельної ділянки, а також довідка Управління земельних ресурсів у Буському районі про визначення земельній ділянці кадастрового номеру :05:001:0056 та акт встановлення і погодження меж вказують на ознаки формування ділянки, площею 0,1942 га. Вважає, що ця площа зменшилась і була включена у 2019 році до складу земельної ділянки, кадастровий номер :05:001:0139, площею 0,1576 га, яка придбана відповідачем ОСОБА_4 на земельних торгах (аукціоні) згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного 09 жовтня 2019 року між ним та Красненською селищною радою Буського району Львівської області. Зазначає, що відчуженням частини використовуваної позивачем та її спадкодавцем земельної ділянки відповідачу без добровільної відмови від фактичного користування цією ділянкою та без вилучення її у позивача, Красненська селищна рада порушила право позивача на землекористування та цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку площею 0,1942 га під навісом після набуття права власності на такий в порядку спадкування згідно ухвали Буського районного суду Львівської області від 14.12.2018, яка набрала законної сили, у справі № 440/2393/18, якою також визнано право позивача на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,1942 га для обслуговування навісу. Разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про витребування доказів, про призначення судової земельно-технічної експертизи та витребування документації з землеустрою, а також заяву про вжиття заходів забезпечення позову.

11.01.2021 р. ухвалою судді Буського районного суду Львівської області Коса І.Б. задоволено заяву про самовідвід та передано справу для повторного розподілу між суддями, за результатами якого справа надійшла в провадження судді Журибіди Б.М.

15.01.2021 р. ухвалою про забезпечення позову накладено арешт на земельну ділянку площею 0,1576 га для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд будівельних організацій та підприємств, кадастровий номер :05:001:0139, по АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності відповідачу ОСОБА_4 .

01.02.2021 р. ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження.

03.02.2021 р. від третьої особи приватного нотаріуса Буського районного нотаріального округу Львівської області Тиднюк Галини Володимирівни надійшла заява, в якій вона просить розглядати справу за її відсутності.

09.03.2021 р. від представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Патько Наталії Ярославівни надійшов відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову, оскільки ні позивач, ні її спадкодавець не зверталися до уповноваженого органу (власника) із заявою про викуп ділянки, їм не відмовлено у такому, а отже відсутнє порушене, невизнане чи оспорюване право, що є передумовою для звернення до суду. Вказує, що дозвіл на розробку проекту відведення не являється правовстановлюючим актом і не гарантує особі набуття права власності чи користування на земельну ділянку відповідно до практики Верховного Суду, а долучений до позовної заяви проект землеустрою від 2008 року не має юридичної сили та не породжує жодних правових наслідків, адже не набув статусу документації з землеустрою, оскільки не затверджений та не подавався на затвердження власнику - Красненській селищній раді, що підтверджується листом ради і визнається позивачем. Зазначає, що оскільки проект землеустрою від 2008 року не затверджений Красненською селищною радою до 01.01.2013 р. щодо земельної ділянки, площею 0,1942 га по АДРЕСА_1 , то визначений на його підставі кадастровий номер не вважається присвоєним в силу положень абз. 4 п. 2 розділу VІІ Закону України «Про державний земельний кадастр», на підтвердження чого надає лист Відділу Держгеокадастру у Буському районі Львівської області, яким повідомлено, що кадастровий номер :05:001:0056 земельній ділянці не присвоювався. Зазначає, що детальний план території, розроблений у 2012 р., на який посилається позивач також не стосується спірної ділянки, а також не затверджений у визначеному порядку. Щодо обставин, встановлених ухвалою Буського районного суду Львівської області у справі № 440/2393/18, вказує, що за правилами ч. 2 ст. 54 та ч. 5 ст.82 ЦПК України такі можуть бути у загальному порядку спростовані відповідачем, як особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені, з посиланням на практику Великої Палати Верховного Суду.

18.03.2021 р. від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій викладено заперечення щодо аргументів, наведених у відзиві відповідача на позовну заяву.

24.03.2021 р. до суду подано заперечення сторони відповідача на спростування наведених у відповіді на відзив пояснень позивача.

21.04.2021 р. від відповідача Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача.

Ухвалами суду від 22.04.2021 р. витребувано у Відділі в Буському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області документацію із землеустрою на земельну ділянку площею 0,1576 га для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд будівельних організацій та підприємств, кадастровий номер :05:001:0139, для огляду та витребувано з Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області оригінали рішення Красненської селищної ради Бусько го району Львівської області від 05.04.2019 № 691 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка підлягає продажу у власність на земельних торгах (аукціоні) в АДРЕСА_1 » та договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного 09 жовтня 2019 року між Красненською селищною радою Буського району Львівської області та ОСОБА_4 , посвідченого приватним нотаріусом Буського районного нотаріального округу Львівської області Тиднюк Г.В. від 09.10.2019 за № 1662, для огляду та належним чином засвідчені їх копії для приєднання до матеріалів справи.

17.05.2021 р. та 14.06.2021 р. до суду надійшли витребувані матеріали.

16.06.2021 р. від представника позивача надійшло клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи зі змінами та уточненими питаннями.

12.10.2021 р. від представника позивача надійшло клопотання про призначення комплексної судової земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою (в новій редакції).

27.01.2022 р. від представника позивача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи висновку експерта № 1272 за результатами проведення будівельно-технічної і земельно-технічної експертизи за заявою від ОСОБА_6 , який діє в інтересах ПП «Оаза» та ОСОБА_3 , складений 25.01.2022 р. судовим експертом ОСОБА_7 , без долучення доказів про направлення іншим учасникам справи.

Ухвалою суду від 27.01.2022 р. за клопотанням позивача у справі призначено комплексну судову земельно-технічну експертизу та експертизу з питань землеустрою, проведення якої доручено експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз.

17.11.2023 р. на адресу суду надійшло клопотання судового експерта про надання додаткових документів та відомостей, необхідних для проведення судової земельно-технічної та експертизу з питань землеустрою

27.11.2023 р. від позивача надійшла заява на виконання клопотання експерта, до якої долучено висновок експерта № 1272/2 за результатами проведення будівельно-технічної і земельно-технічної експертизи за заявою від ОСОБА_6 , який діє в інтересах ПП «Оаза» та ОСОБА_3 , складений 07.06.2022 р. судовим експертом ОСОБА_7 .

16.02.2024 р. від Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов лист, яким суд повідомлено про скерування на адресу позивача рахунку за проведення експертизи.

02.04.2024 р. листом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз до суду направлено повідомлення про неможливість надання висновку судової земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою по матеріалах цивільної справи № 943/2482/20 у зв`язку з тим, що необхідні для роботи витребувані додаткові матеріали до експертної установи не надійшли, рахунок на проведення експертизи не оплачено.

Ухвалою суду від 05.07.2024 р. провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 19.09.2024 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач, відповідачі та третя особа не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Від Красненської селищної ради та приватного нотаріуса надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 забезпечили явку своїх представників у судове засідання, які підтримали позицію, викладену ними в заявах по суті спору. Представник позивача адвокат Горох Віталій Володимирович просив задоволити позовні вимоги ОСОБА_3 , а представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Патько Наталія Ярославівна відмовити у таких.

Заслухавши доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що позовна заява ОСОБА_3 подана з метою визнання за позивачем права на оформлення документів щодо викупу земельної ділянки для обслуговування, набутого нею у власність в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_5 , навісу по АДРЕСА_1 конкретною площею - 0,1942 га, вказуючи, що ділянка саме такою площею сформована, як об`єкт цивільних прав, на підставі проекту землеустрою, розробленого у 2008 році на замовлення її спадкодавця.

З матеріалів справи вбачається, що24.04.2007 р. на підставі договору купівлі-продажу № 452 ОСОБА_5 придбав у Спільного підприємства «Буський райкоопзаготпром» навіс, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У вказаному Договорі відсутнє посилання на розмір земельної ділянки, на якій розташований навіс, що відчужується, тобто за цим правочином продавць не передав, а покупць не набув конкретного обсягу прав на відповідну ділянку, в тому числі щодо її площі.

Так, у 2008 році на замовлення ОСОБА_5 Товариством з обмеженою відповідальністю НВП «ГЕО-ТРАНС» розроблено проект землеустрою на проведення робіт по відновленню земельної ділянки для обслуговування навісу АДРЕСА_1 , який стосується ділянки, площею 0,1942 га

З матеріалів проекту землеустрою вбачається, що такий розроблявся на підставі рішення Красненської селищної ради Буського району Львівської області № 198 від 02.11.2007 р., яким ОСОБА_5 надано дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки для обслуговування приміщення та подальшої передачі земельної ділянки в оренду та пунктами 4 і 5 цього рішення встановлено 3-місячний термін на виготовлення проекту відведення земельної ділянки та подання його на розгляд і затвердження у встановленому порядку.

Стороною позивача визнано та підтверджено листом Красненської селищної ради № 310 від 08.09.2020 р. те, що проект землеустрою на проведення робіт по відведенню земельної ділянки, площею 0,1942 га по АДРЕСА_1 , не подавався на розгляд сесії Красненської селищної ради, як і будь-яка інша технічна документація щодо цієї земельної ділянки, та не затверджувався у встановленому порядку.

Як вбачається з пунктів 10, 11, 12 Технічного завдання до проекту землеустрою 2008 р., ним визначено, що технічна документація повинна пройти погодження Головного архітектора району, Головного державного санітарного лікаря району та державну землевпорядну експертизу.

Даний проект не пройшов державної експертизи та погодження компетентних органів, адже відсутні підписи Головного архітектора району, Головного державного санітарного лікаря району, голови Красненської селищної ради та інших осіб, визначених в графах «погоджено» матеріалів проекту.

З матеріалів проекту землеустрою 2008 р. вбачається, що такі містять довідку Управління земельних ресурсів у Буському районі про визначення земельній ділянці, площею 0,1942 га, кадастрового номеру :05:001:0056.

З листа № 29-13-0.20-110/102-20 від 10.09.2020 р. Відділу Держгеокадастру у Буському районі Львівської області вбачається, що земельній ділянці, площею 0,1942 га, яка розміщена на території смт. Красне, вул. Залізнична, 11, Управлінням земельних ресурсів у Буському районі та/або Відділом Держгеокадастру у Буському районі, Відділом у Буському районі Головного Управління Держгеокадастру у Львівській області не присвоєно кадастровий номер :05:001:0056, така ділянка не зареєстрована ні в Державному земельному кадастрі, ні в Державному реєстрі земель, з 2006 року по даний час неможливо здійснити присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці без внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру чи Автоматизованої системи Державного земельного кадастру.

Крім того, у листі Відділу Держгеокадастру у Буському районі Львівської області повідомлено, що в місцевому фонді документації з землеустрою відсутня будь-яка документація з землеустрою, в тому числі «Проект землеустрою на проведення робіт по відведенню земельної ділянки для обслуговування навісу за адресою: АДРЕСА_1 », водночас, присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці без подання виконавцем технічної документації в електронному (обмінний файл) і паперовому вигляді та без проведення перевірки такого обмінного файлу не передбачено чинним законодавством України.

Судом також досліджено акт встановлення і погодження меж, в складі проекту землеустрою 2008 р., та встановлено, що такий не містить підписів суміжних землекористувачів: селищного голови, директора ПП «ОАЗА», інженера землевпорядника та ОСОБА_5 , на замовлення якого розроблявся проект.

З матеріалів справи також вбачається, що у 2012 р. Комунальним архітектурно-планувальним підприємством «Броди-проект» розроблено проект детального плану території, з якого прослідковується, що такий не затверджений органом місцевого самоврядування, що визнається стороною позивача у позовній заяві.

Крім цього, судом встановлено, що зазначений проект детального плану виготовлений за зверненням ПП «ОАЗА», як власника споруди по виготовленню бетонних виробів (приймального пункту, загальною площею 194,2 кв.м.), на іншу ділянку, площею 0,2258 га, а не на спірну, площею 0,1942 га, відтак такий не має доказового значення у даній справі.

Більше того, листом Красненської селищної ради № 310 від 08.09.2020 р. підтверджено, що «звернення від ОСОБА_5 до Красненської селищної ради з заявою про передачу йому у власність або користування земельної ділянки площею 0,1942 га по АДРЕСА_2 не було. Рішення про передачу у приватну власність або в користування ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,1942 га в АДРЕСА_1 не приймалось».

Зі свідоцтва про смерть, долученого до позовної заяви, вбачається що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_5 , отримавши рішення селищної ради № 198 від 02.11.2007 р., яким йому надано дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки для обслуговування приміщення та подальшої передачі земельної ділянки в оренду і визначено 3-місячний термін на виготовлення проекту відведення земельної ділянки та подання його на розгляд і затвердження у встановленому порядку, не забезпечив його реалізації, адже лише звернувся з заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю НВП «ГЕО-ТРАНС» про розробку проекту землеустрою, який був виготовлений у 2008 році, однак не погоджений в компетентних органах і не пройшов державної експертизи, - після чого ОСОБА_5 протягом більш ніж 6 років до моменту своєї смерті не вживав жодних дій спрямованих на отримання ділянки, площею 0,1942 га в користування, в тому числі не подав на затвердження Красненської селищної ради, розроблений на його замовлення проект землеустрою та не звертався з заявою про передачу йому у власність або користування відповідної земельної ділянки.

Згідно висновків, сформованих у п. 36.4 та п. 40 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 688/2908/16-ц від 29.09.2020 р. щодо виключної правової проблеми дозвіл на розробку проекту відведення не являється правовстановлюючим актом і не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття права власності чи користування на земельну ділянку; якщо особа, отримавши дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, сама зволікає з його розробкою та поданням на затвердження, вона цілком може очікувати, що земельна ділянка буде надана в користування іншій особі. Не вважатиметься добросовісною і поведінка особи, яка отримала дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розробила проєкт та подала його на затвердження, завідомо знаючи про перешкоди у наданні земельної ділянки в оренду.

Судом встановлено, що через чотири роки після смерті ОСОБА_5 , ухвалою Буського районного суду Львівської області від 14.12.2018 р., що набрала законної сили, у справі № 440/2393/18 за ОСОБА_3 , як спадкоємцем ОСОБА_5 , визнано право власності на навіс загальною площею 486 кв. м., що розташований по АДРЕСА_1 , та право на одноосібне завершення приватизації земельної ділянки площею 0,1942 га для обслуговування навісу по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :05:001:0056, в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При цьому, з моменту набуття права на завершення приватизації земельної ділянки на підставі ухвали суду від 14.12.2018 р. і до проведення 09.10.2019 р. земельних торгів (аукціону), за результатами яких між Красненською селищною радою Буського району Львівської області та ОСОБА_4 укладено оспорюваний договір купівлі-продажу земельної ділянки, так і до подання позову у даній справі ОСОБА_3 не вчиняла жодних дій з метою реалізації відповідного права.

Водночас, в межах даної справи позивач просить визнати за нею право на оформлення документів щодо викупу земельної ділянки площею 0,1942 га для обслуговування навісу по АДРЕСА_1 , однак, з доказів долучених до позовної заяви не вбачається, що у ОСОБА_3 чи її спадкодавця виникло право на викуп ділянки відповідною площею, адже рішенням Красненської селищної ради № 198 від 02.11.2007 р. ОСОБА_5 надавався дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки виключно для передачі в оренду, що не було реалізоване останнім за життя.

Крім того, відповідно до правових висновків, сформованих у пунктах 36.5 і 67 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020 р. по справі № 688/2908/16-ц щодо виключної правової проблеми «36.5 звернення заінтересованої особи до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування за затвердженням проєкту землеустрою є пропозицією цієї особи щодо визначення конкретного предмета оренди земельної ділянки, конкретизованої у проєкті землеустрою. 67. Водночас слід наголосити, що розробка проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та його затвердження хоча й здійснюється заявником з метою отримання земельної ділянки в користування, однак вчиняється саме в інтересах територіальної громади чи держави з метою формування такої земельної ділянки. Тому в разі неотримання в користування такої земельної ділянки особа, яка понесла витрати на розробку та погодження проєкту землеустрою, за умови формування земельної ділянки, може претендувати на відшкодування здійснених витрат».

Вказане свідчить про безпідставність позовної вимоги про визнання за ОСОБА_3 , як спадкоємцем ОСОБА_5 , права на оформлення документів щодо викупу земельної ділянки, а також інших вимог, що є похідними від такої, враховуючи, що згідно з положеннями статті 4 ЦПК України правом на звернення до суду за захистом наділена особа, право або інтерес якої порушено, не визнано чи оспорено.

Крім того, у даній справі судом встановлено наступні підстави для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 .

За приписами ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Згідно з ч. 1 ст. 125 ЗК України в ред., що діяла до 2013 р. право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами (ч. 1 ст. 126 ЗК України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не долучено до позовної заяви державного акту про право власності чи користування земельною ділянкою, площею 0,1942 га, по АДРЕСА_1 .

Натомість, сторона позивача обґрунтовує свої вимоги тим, що спадкодавець ОСОБА_3 набув право на вказану ділянку відповідною площею на підставі рішення Красненської селищної ради Буського району Львівської області № 198 від 02.11.2007 р., яким надано дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки та на підставі не затвердженого проекту землеустрою на проведення робіт по відновленню земельної ділянки для обслуговування навісу АДРЕСА_1 , розробленого у 2008 р. ТзОВ НВП «ГЕО-ТРАНС», вказаючи, що ОСОБА_5 не оформив це право в установленому порядку до моменту смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до п. 20 Розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України, у якому закріплено наступний припис: установити, що у разі, якщо до 1 січня 2013 року була розроблена технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання або передачу земельної ділянки у власність або надання в користування, у тому числі на умовах оренди, формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав, крім випадків, визначених статтею 79-1 цього Кодексу, здійснюється за такою технічною документацією.

Таким чином, за приписами чинного законодавства України саме від наявності рішення компетентного органу про надання або передачу земельної ділянки у власність або користування залежить можливість формування такої ділянки, як об`єкта цивільних прав та подальшого оформлення прав на неї, в тому числі щодо ділянок по яких розроблялась технічна документація до 2013 року.

Судом встановлено, що на момент прийняття рішення Красненської селищної ради та укладення договору купівлі-продажу, що оскаржуються в межах даної справи, а також станом на даний час, відсутнє рішення органу місцевого самоврядування про передачу у власність або користування позивача чи її спадкодавця земельної ділянки, площею 0,1942 га по АДРЕСА_1 .

Пунктами «а», «в» ч.1 ст.12 ЗК України в ред. від 01.01.2008 р. визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Згідно з п. 34 ч.1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» в редакції, що діяла на момент розроблення Проекту відведення, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

За положеннями частин 1 та 2 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

За приписами ч. 9 ст. 118 ЗК України в редакції, що діяла на момент розроблення проекту землеустрою, проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування.

Пунктом 10 Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затв. постановою КМУ № 677 від 26.05.2004 р., що діяв станом на 2008 рік та абз. 7 ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» в ред. 17.06.2004 р., що діяла до 14.10.2008 р., визначено проведення обов`язкової державної експертизи проектів відведення земельної ділянки.

Відповідно до п. в) ч. 1 ст. 186 цього Кодексу розгляд і затвердження землевпорядної документації проводиться в такому порядку: проекти відведенняземельних ділянок із земель державної чи комунальної власності затверджуються органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які надають і вилучають земельні ділянки.

Згідно з ч. ч. 10 та 11 ст. 118 ЗК України у вказаній редакції районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

За положеннями п. д) ч. 2 ст. 25 Закону України «Про землеустрій» в ред. від 22.05.2003 р. проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок належать до документації з землеустрою, якою згідно з абз. 4 ст. 1 цього Закону є затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали.

Як встановлено судом на підставі листа Красненської селищної ради № 310 від 08.09.2020 р. і визнається позивачем, проект землеустрою на проведення робіт по відведенню земельної ділянки для обслуговування навісу АДРЕСА_1 », 2008 року, що долучений до позовної заяви, не затверджений у встановленому порядку Красненською селищною радою, не пройшов погодження компетентних органів та щодо нього не проводилась державна експертиза, що свідчить про те, що він не набув статусу документації з землеустрою.

Таким чином, оскільки у спірних правовідносинах відсутнє рішення Красненської селищної ради, прийняте на пленарному засіданні (в тому числі до 01 січня 2013 року), про затвердження проекту землеустрою, розробленого на замовлення ОСОБА_5 , як і про передачу йому у власність чи користування земельної ділянки, площею 0,1942 га в АДРЕСА_1 , спадкодавцем не укладався правочин щодо набуття права на таку земельну ділянку, крім того, виготовлений проект землеустрою не набув статусу документації з землеустрою, акт встановлення і погодження меж не підписаний усіма суміжними землевласниками та землекористувачами, не одержано у встановленому порядку державного акта на землю та не здійснено реєстрації права власності, - то не відбулось формування земельної ділянки відповідною площею, як об`єкта цивільних прав, а речові права на таке майно не визнаються дійсними в силу приписів п. 20 Розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України та ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

При цьому, як вбачається з висновку Красненської селищної ради, що є частиною не затвердженого проекту землеустрою 2008 року, яким не заперечено ОСОБА_5 у виділенні земельної ділянки площею 0,1942 га в оренду за умов укладення договору, проведення державної реєстрації та своєчасного внесення орендної плати, - такий не є рішенням про надання останньому у власність чи користування відповідної площі земельної ділянки, прийнятим на пленарному засіданні в порядку реалізації радою, як колегіальним органом, своїх повноважень щодо розпорядження землями територіальної громади, а лише визначає умови за яких можливе виділення ділянки.

Крім того, з приводу посилань сторони позивача на довідку Управління земельних ресурсів у Буському районі про визначення земельній ділянці, площею 0,1942 га кадастрового номеру :05:001:0056, що міститься в складі проекту землеустрою 2008 р., то суд зазначає наступне.

Оскільки в даній справі встановлено, що проект землеустрою, розроблений у 2008 р. на замовлення ОСОБА_5 , не затверджено уповноваженим органом Красненською селищною радою, в тому числі й до 01.01.2013 р., як і будь-яка інша технічна документація щодо земельної ділянки, площею 0,1942 га по АДРЕСА_1 , то визначений на його підставі кадастровий номер не вважається присвоєним в силу приписів абз. 4 п. 2 розділу VІІ Закону України «Про державний земельний кадастр», відповідно до яких у разіякщо кадастрові номери земельних ділянок були визначені (в тому числі на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку), але не присвоєні до 1 січня 2013 року, такі кадастрові номери вважаються присвоєними, а земельні ділянки - зареєстрованими у Державному земельному кадастрі з моменту письмового звернення замовника документації із землеустрою, на підставі якої було визначено кадастровий номер земельної ділянки, без подання електронного документа та стягнення плати за державну реєстрацію земельної ділянки, у разі якщо така документація із землеустрою була затверджена до 1 січня 2013 року в порядку, встановленому законом.

Вказане також підтверджується листом Відділу Держгеокадастру у Буському районі Львівської області № 29-13-0.20-110/102-20 від 10.09.2020 р., в якому повідомлено, що земельній ділянці, площею 0,1942 га, яка розміщена на території АДРЕСА_1 , Управлінням земельних ресурсів у Буському районі та/або Відділом Держгеокадастру у Буському районі, Відділом у Буському районі Головного Управління Держгеокадастру у Львівській області не присвоєно кадастровий номер :05:001:0056, така ділянка не зареєстрована ні в Державному земельному кадастрі, ні в Державному реєстрі земель і з 2006 року по даний час неможливо здійснити присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці без внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру чи Автоматизованої системи Державного земельного кадастру.

З огляду на вказане, суд враховує висновки, сформовані у постанові Верховного Суду від 02.06.2021 р. по справі № 362/6164/17 про те, що «набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності відповідних юридичних фактів у їх сукупності, зокрема, ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку».

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.03.2019 року по справі № 343/1048/17, в якій сформовано висновок про те, що якщо спадкодавець за життя не оформив у встановленому законом порядку право власності на спірні земельні ділянки, то вони не є об`єктом спадкування і не увійшли до спадкової маси.

Таким чином, зважаючи на відсутність юридичних фактів, які б свідчили про набуття ОСОБА_5 права на земельну ділянку конкретною площею - 0,1942 га, за адресою: АДРЕСА_1 , наявність яких зумовлює перехід цього права в порядку спадкування, - необґрунтованими є вимоги позивача про визнання за нею права на оформлення документів щодо викупу такої ділянки та похідні про визнання незаконним рішення Красненської селищної ради Буського району Львівської області від 05.04.2019 № 691 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка підлягає продажу у власність на земельних торгах (аукціоні) в АДРЕСА_1 » та недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного 09 жовтня 2019 року між Красненською селищною радою Буського району Львівської області та ОСОБА_4 .

При цьому, як вбачається з ухвали Буського районного суду Львівської області від 14.12.2018 р. по справі № 440/2393/18, на яку покликається позивач, такою затверджено мирову угоду між спадкоємцями ОСОБА_5 , однак судом не встановлювались підстави набуття спадкодавцем права користування земельною ділянкою, площею 0,1942 га для обслуговування навісу, як і не досліджувались докази, які б засвідчували виникнення відповідного права, та не надавалась оцінка таким, в тому числі проекту землеустрою та іншим матеріалам, що подані позивачем на обґрунтування своїх вимог в межах даної справи.

За положеннями ч. 7 ст. 82 ЦПК України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Водночас, суд погоджується з доводами відповідача ОСОБА_4 , як особи, яка не брала участі у справі № 440/2393/18, про те, що при розгляді даної справи можуть у загальному порядку спростовуватись обставини встановлені у справі № 440/2393/18, що узгоджується з положеннями ч. 5 ст. 82 ЦПК України, а також з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, сформованими у п. 33 постанови № 921/730/13-г/3 від 12.05.2020 р. щодо застосування ч. 5 ст. 82 ЦПК України, відповідно до яких «судове рішення у справі не може бути використане проти особи, яка не брала участі у цій справі. До того ж протилежний підхід призвів би до порушення статті 6 «Право на справедливий суд» Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Крім того, при прийнятті рішення у даній справі суд враховує наступні обставини.

Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 29 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності на земельну ділянку, набутого за рішенням органу державної влади чи органу місцевого самоврядування та не оформленого в установленому порядку до 1 січня 2013 року, проводиться за умови встановлення факту відсутності відомостей про речові права інших осіб на таку земельну ділянку в Державному земельному кадастрі.

Судом встановлено, що на підставі оскаржуваного в межах даної справи договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного 09.10.2019 року за результатами проведення земельних торгів (аукціону), за відповідачем ОСОБА_4 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 09.10.2019 року зареєстровано право власності на земельну ділянку, площею 0,1576 га, кадастровий номер :05:001:0139, що підтверджується Інформаційною довідкою з Реєстру № 190039067 від 25.11.2019 р., долученою до позовної заяви.

З огляду на вказане, наявність відомостей про реєстрацію за ОСОБА_4 прав на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, виключає можливість державної реєстрації, набутого, однак не оформленого до 1 січня 2013 року права іншої особи на таке майно чи його частину відповідно до приписів абз. 3 ч. 1 ст. 29 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що в свою чергу свідчить про безпідставність позовних вимог ОСОБА_3 .

Також суд не приймає до уваги покликання сторони позивача на сплату земельного податку як на підставу, що підтверджує обґрунтованість заявлених позовних вимог, адже сплата земельного податку не може вважатися доказом правомірного користування земельною ділянкою або свідчити про виникнення права власності (користування) на землю, що узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах № 910/1310/19 від 27.05.2020 р. та № 343/1048/17 від 18.03.2019 р.

Таким чином, позивачем не доведено виникнення у її спадкодавця ОСОБА_5 , права користування земельною ділянкою конкретною площею - 0,1942 га, за адресою: АДРЕСА_1 та формування цієї ділянки, як об`єкта цивільних прав з відповідними параметрами, а відтак переходу до неї, як спадкоємця, відповідних прав, в тому числі на викуп ділянки.

У зв`язку з вказаним, у даній справі не підлягають встановленню обставини накладення земельної ділянки, 0,1942 га за адресою: АДРЕСА_1 , на ділянку відповідача ОСОБА_4 , адже позивачем не доведено виникнення у неї права користування саме цією площею ділянки, як і її формування.

У постанові Верховного Суду від 04.10.2023 р. у справі № 507/1130/20 сформовано правовий висновок, відповідно до якого відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові, встановивши відсутність порушеного права позивача, судам не слід здійснювати оцінку обраного позивачем способу захисту відсутнього у нього порушеного права (інтересу) та правову оцінку по суті спору.

Водночас, суд враховує, що на стадії підготовчого провадження у даній справі стороною позивача подано клопотання про призначення комплексної судової земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою, проти якого заперечили представники відповідача ОСОБА_4 з огляду на те, що долучені позивачем докази, зокрема не затверджений проект землеустрою та ін., свідчать про те, що земельна ділянка площею 0,1942 га за відповідною адресою не сформована, як об`єкт цивільних прав.

Судом призначено проведення судової експертизи за клопотанням позивача ухвалою від 27.01.2022 р., враховуючи, що на стадії підготовчого провадження суд не наділений повноваженнями досліджувати та оцінювати докази і обставини справи.

02.04.2024 р. на адресу суду надійшло повідомлення від Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз про неможливість надання висновку судової експертизи у зв`язку з не оплатою позивачем рахунку на проведення експертизи та не наданням необхідних для роботи додаткових матеріалів, що свідчить про ухилення сторони позивача від проведення такої.

Згідно з ч. 1 ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

З огляду на вказане, суд не приймає до уваги, долучені представником позивача 27.01.2022 р. та 27.11.2023 р. висновки експерта № 1272 та 1272/2 за результатами проведення будівельно-технічної і земельно-технічної експертизи за заявою від ОСОБА_6 , який діє в інтересах ПП «Оаза» та ОСОБА_3 , складені 25.01.2022 р. та 07.06.2022 р., як такі, що були подані, як додаткові матеріали для проведення судової експертизи, призначеної ухвалою суду від 27.01.2022 р.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

Як вбачається з висновків експерта № 1272 та 1272/2 в частині, яка стосується земельної ділянки, площею 01942 га, такі формувались виключно на підставі проекту землеустрою на проведення робіт по відведенню земельної ділянки для обслуговування навісу АДРЕСА_1 , розробленого ТзОВ Науково-виробниче підприємство «ГЕО-ТРАНС» у 2008 р., який, як встановлено судом, в порушення п. в) ч. 1 ст. 186 Земельного Кодексу України, не затверджений в установленому порядку, тому не набув статусу технічної документації і не породжує юридичних наслідків.

Відповідно до п. 6.1.2 глави 6 розділу ІІ Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затв. наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998 р., питання земельно-технічної експертизи вирішуються за наявності відповідної правовстановлювальної та технічної документації, зокрема результатів виконання топографо-геодезичних робіт, які проводяться відповідними фахівцями з використанням відповідного обладнання та бази даних.

Згідно з ч. 1 ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Таким чином, оскільки висновки експерта № 1272 та 1272/2 сформовані за відсутності проектної та технічної документації, а також правовстановлювальних документів на підтвердження прав позивача на відповідну земельну ділянку, що є порушенням порядку, встановленого Наказом № 53/5, то такі є недопустимими та не приймаються судом до уваги.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про відмову у позові.

За положеннями п. 8 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

У даній справі ухвалою суду від 15.01.2021 р. накладено арешт на земельну ділянку площею 0,1576 га для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд будівельних організацій та підприємств, кадастровий номер :05:001:0139, по АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності відповідачу ОСОБА_4 .

З огляду на відмову в задоволенні позовних вимог, вжиті у даній справі заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.

Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 12, 13, 141, 247, 258-259, 264, 265, 354 ЦПК України, ст. ст. 373,374, 377, 386 ЦК України, ст.ст. 1,78,80,81,116,152 ЗК України, суд

ухвалив :

У задоволенні позову ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області, третьої особи Приватного нотаріуса Буського районного нотаріального округу Львівської області Тиднюк Галини Володимирівни про визнання рішення органу місцевого самоврядування незаконним, визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним та визнання права на оформлення документів щодо викупу земельної ділянки, - відмовити.

Арешт на земельну ділянку площею 0,1576 га для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд будівельних організацій та підприємств, кадастровий номер :05:001:0139, по АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності відповідачу ОСОБА_4 , накладений ухвалою Буського районного суду 15 січня 2021 року, - скасувати.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання.

Відповідно до частини 6 статті 259 та частини 1 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України складання повного рішення суду відкладено на десять днів.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 18 листопада 2024 року.

Суддя: Б. М. Журибіда