ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року

м. Черкаси

Справа № 711/8019/23
Провадження № 22-ц/821/1615/24
Категорія: скарга на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

за участю секретаря: Ярошенка Б.М.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

представник позивача: ОСОБА_2 ,

відповідачі: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО», ОСОБА_3 , Приватне підприємство «Надія»,

представник ПП « Надія» - адвокат Барілов С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 серпня 2024 року (постановлену під головуванням судді Демчика Р.В. в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», ОСОБА_3 , Приватного підприємства «Надія» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення страхового відшкодування,-

в с т а н о в и в :

03.11.2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення страхового відшкодування. Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору позивачем було визначене ПП «Надія».

В позові просить суд постановити рішення, яким стягнути з ПАТ «СК «ВУСО» на користь ОСОБА_1 несплачене страхове відшкодування в розмірі 4 252,51 грн;

стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням в розмірі 15 701,70 грн;

стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 франшизу в розмірі 3 000 грн;

стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП витрати на оплату авто товарознавчого дослідження в розмірі 4 000 грн;

стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10 000 грн; стягнути із сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог на користь ОСОБА_1 понесені та документально підтверджені судові витрати судовий збір в сумі 2 147, 20 грн.

26.07.2024 представник позивача - ОСОБА_2 подав до суду заяву про збільшення позовних вимог.

У вказаній заяві просить стягнути із ПрАТ «СК «ВУСО» на користь ОСОБА_1 несплачене страхове відшкодування в розмірі 5 443,23 грн;

стягнути з ПП «Надія» на користь ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням в розмірі 16 684,39 грн;

стягнути з ПП «Надія» на користь ОСОБА_1 франшизу в розмірі 3 000 грн;

стягнути з ПП «Надія» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП витрати на оплату авто товарознавчого дослідження в розмірі 4 000 грн;

стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10 000 грн;

стягнути з відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог на користь ОСОБА_1 понесені та документально підтверджені судові витрати судовий збір в сумі 2 147, 20 грн;

стягнути з відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог на користь ОСОБА_1 понесені та документально підтверджені судові витрати за проведення судової експертизи в розмірі 7 000 грн.

В заяві про збільшення позовних вимог міститься клопотання про поновлення процесуального строку на подання заяви про збільшення позовних вимог, в якій представник позивача просить суд поновити процесуальний строк для подання вказаної заяви, зважаючи на поважність причин його пропуску. Зокрема, посилається на те, що необхідність та можливість проведення відповідної експертизи виникла лише під час судового розгляду цивільної справи, а саме, після отримання від відповідачів по справі заперечень щодо заявленого позову.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 серпня 2024 року у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про поновлення строку на подання заяви про збільшення позовних вимог відмовлено.

Заяву про збільшення позовних вимог від 25.07.2024, подану представником позивача ОСОБА_2 у справі за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», ОСОБА_3 , ПП «Надія» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення страхового відшкодування -залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції, зокрема, мотивована тим, що суд не визнав поважними причинами пропуску строку звернення до суду із заявою про збільшення позовних вимог з огляду на те, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась із позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду.

На думку суду, наведені позивачем обґрунтування щодо поважності причин пропуску строку для подання заяви про збільшення розміру позовних вимог не є непереборними. Вказані обставини, зважаючи на прийняття судом такого доказу, як висновок експерта за результатами проведення судової авто товарознавчої експертизи №33 від 21.07.2024 року, жодним чином не підтверджують поважність причин пропуску на вчинення відповідної процесуальної дії у встановлений законом строк.

Суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про поновлення строку на подання заяви про збільшення позовних вимог і залишив без розгляду заяву про збільшення позовних вимог від 25.07.2024 року, подану представником позивача - ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі, поданій через засоби поштового зв`язку 03 вересня 2024 року, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неправомірність оскаржуваної ухвали, винесеної з порушенням норм процесуального права, просить ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 серпня 2024 року скасувати , а по справі ухвалити нове рішення, яким поновити пропущений процесуальний строк на подання заяви про збільшення позовних вимог та задовільнити її.

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що предметом спору є невідшкодовані збитки, понесені позивачем внаслідок ДТП .

Позивач, звертаючись до суду із позовом, обґрунтовував заявлені вимоги на підставі звіту про оцінку №А09-11 від 22.09.2023, який був складений на його замовлення. Відповідачі заперечують проти даного звіту та не визнають його як доказ по справі.

З метою доведення позовних вимог, позивач звернувся до судового експерта, який склав новий висновок № 33 від 21.07.2024.

Вказує, що оскільки за результатами судової експертизи, реальний розмір збитків був встановлений більший, ніж зазначено в звіті про оцінку від 22.09.2023, тому ним і було подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій він просив поновити строк для подання такої заяви.

В обгрунтування поважності пропуску процесуального строку було зазначено про виникнення необхідності в проведенні судової експертизи після отримання від відповідачів заперечень на позовну заяву та дотримання розумності строків розгляду цивільної справи. Копія судової експертизи разом із заявою про збільшення позовних вимог були направлені всім учасникам справи, при цьому, заперечень жодна із сторін не висловила.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в поновленні строку на подання заяви про збільшення позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов на адресу Черкаського апеляційного суду 18 вересня 2024 року, ПП «Надія» просить апеляційну представника позивача залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, вважаючи доводи апеляційної скарги необгрунтованими.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Із матеріалів справи вбачається, що 03.11.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ПрАТ «СК «ВУСО», ОСОБА_3 , третя особа: ПП «Надія» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП та стягнення страхового відшкодування.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.11.2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.01.2024 року змінено процесуальний статус ПП «Надія» з третьої особи на співвідповідача у справі.

26.07.2024 представник позивача ОСОБА_2 подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій міститься клопотання про поновлення процесуального строку на подання такої заяви.

В обгрунтування клопотання про поновлення процесуального строку, представник позивача вказав про те, що виникнення необхідності та можливості проведення судової експертизи під час судового розгляду даної справи обумовлена отриманими від відповідачів по справі запереченнями щодо заявленого ним позову.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що наведені позивачем обгрунтування щодо поважності причин пропуску строку для подання заяви про збільшення розміру позовних вимог є непереконливими.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Право на суд стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Отже, реалізація права особи на судовий захист, здійснюється в порядку, встановленому процесуальним законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина перша та друга статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Сторони вільні розпоряджатися своїми правами на власний розсуд.

У частині першій статті 49 ЦПК України передбачено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 листопада 2021 року у справі № 405/3360/17 (провадження

№ 61-9545сво21) зазначено, що згідно з пунктом 2 частини другої, частиною третьою статті 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі. Верховний Суд виснував, що позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, яке складається з двох елементів: предмета і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить ухвалити судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує його вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. При поданні таких заяв (клопотань) позивач має дотримуватися правил вчинення відповідної процесуальної дії, недодержання яких тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ЦПК України. Також Верховний Суд наголосив, що при застосуванні норм процесуального права належить уникати як надмірного формалізму, так

і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Подібні висновки викладені також і в постановах Верховного Суду від 12 січня 2022 року у справі № 234/11607/20 (провадження № 61-15126св21) та

від 08 травня 2023 року у справі № 756/9882/1 (провадження № 61-2065св23).

За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого

у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Судом встановлено та вбачається із матеріалів справи, що із заявою про збільшення позовних вимог представник позивача звернувся до суду 26 липня 2024 року, при цьому, заява подана з пропуском строків, встановлених ч. 2 ст. 49 ЦПК України, однак, в ній міститься клопотання про поновлення процесуального строку для подання такої заяви.

Згідно з частиною першою статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Відповідно до частин першої, другої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасниками справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

(далі Конвенція) передбачено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Установлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України певних процесуальних дій. Інститут строків

в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності

в процесуальних відносинах сторін, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Безпідставне поновлення процесуального строку є порушенням статті 6 Конвенції.

Разом з тим, норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Отже, процесуальний строк може бути поновлений за заявою особи, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена не залежними від особи обставинами.

Колегія суддів враховує, що звертаючись із заявою про збільшення позовних вимог, збільшення стосувалось лише розміру, який підлягає стягненню як несплачене страхове відшкодування та, відповідно, різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням, при цьому, предмет позову залишився незмінним.

При цьому, збільшити або зменшити розмір позовних вимог можна лише тоді, коли вони виражені у певному цифровому еквіваленті, наприклад, у грошовому розмірі. Доповнення позовних вимог новими відбувається шляхом зміни предмету позову, а не через збільшення розміру позовних вимог.

Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду від 22.07.2021 у справі № 910/18389/20 та від 17 серпня 2021 року у справі № 910/19210/15.

Позивач, звертаючись до суду, визначив розмір несплаченого страхового відшкодування та, відповідно, різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням на підставі Звіту № А09-11 від 22.09.2023, проте, відповідачі під час розгляду справи, заперечували проти даного звіту, вважаючи його неналежним доказом по справі.

Враховуючи, що висновок експерта № 33 від 21.07.2024, у якому розмір реального збитку встановлено більший, ніж в Звіті, було складено вже під час розгляду справи, це унеможливлювало уточнення чи зміну позовних вимог раніше.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для відмови в задоволенні клопотання про поновлення строку на подання заяви про збільшення позовних вимог та залишення без розгляду такої заяви є передчасним.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки судом постановлено ухвалу за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи та із порушенням норм процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 підлягає до задоволення, а ухвала Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 серпня 2024 року до скасування із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 379, 381- 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 серпня 2024 року - скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді Ю.В. Сіренко

Т.Л. Фетісова

/повний текст постанови суду виготовлений 11 жовтня 2024 року/