Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/2884/24
Провадження № 2/552/2053/24
10.10.2024 року Київський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого судді - Самсонової О.А.,
секретар судового засідання Хрипунова Т.В.,
учасники справи та їх представники:
представник позивача адвокат Ковжога Олександр Іванович,
відповідач ОСОБА_2 ,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу.
У позовній заяві посилався на те, що 31 січня 2024 року ним та відповідачем було укладено договір позики. Відповідно до умов договору позивач ОСОБА_1 надав відповідачу ОСОБА_2 в борг грошові кошти у сумі 7500,00 грн. Кошти відповідач зобов`язався повернути до 05 лютого 2024 року, що підтверджується розпискою.
Борг до даного часу відповідачем не повернуто.
Тому позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму боргу за договором позики у розмірі 7500,00 грн., судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 05 травня 2024 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились. При цьому представник позивача звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача.
Відповідач ОСОБА_2 , який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав.
Інші заяви по суті справи або клопотання сторони суду не подавали.
За таких обставин, відповідно до ст. ст. 280, 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши докази та оцінивши у справі, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 31 січня 2024 року між ОСОБА_1 , що в договорі діє як позикодавець, та ОСОБА_2 (позичальник) укладено договір позики, відповідно до умов якого позикодавець надав позичальнику грошові кошти у сумі 7500,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути надані кошти у повному обсязі у порядку та на умовах, передбачених цим договором. (а.с.4).
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).
Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.
Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.
Саме такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 464/3790/16-ц.
Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Згідно з статтями 526, 530, 610, частини другої статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). А відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Як встановлено судом, сторони в належній формі уклали договір, за яким відповідач взяв на себе зобов`язання повернути кошти в розмірі 7500,00 грн. в строк до 05.02.2024 року.
Приписами ч. 3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Будь-яких заперечень щодо наведеного позивачем розрахунку боргу та встановлених судом обставин справи відповідачем не надано.
Приймаючи до уваги те, що відповідач ОСОБА_2 у визначений строк не виконав взятого на себе зобов`язання та не повернув грошові кошти, отримані в борг за договором позики, позовні вимоги, щодо стягнення з нього 7500 грн. в рахунок погашення боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судові витрати позивача складаються з витрат на оплату судового збору у розмірі 1211 грн. 20 коп.
Оскільки позов судом задоволено в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення 7500,00 коп. - на відшкодування понесених судових витрат з оплати судового збору.
Також, як зазначив у своєму клопотанні представник позивача, докази понесених судових витрат на професійну правничу допомогу будуть надані в строки, передбачені ч. 8 ст. 141 ЦПК.
Всього з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума у розмірі 8711 грн. 20 коп.
Керуючись ст.ст. 258,259,263-265,280-289 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 31 січня 2024 року у розмірі 7500 грн. 00 коп., на відшкодування судових витрат зі сплати судового збору 1211 грн. 20 коп., а всього стягнути 8711,20 грн. (вісім тисяч сімсот одинадцять гривень двадцять копійок).
Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , грн., ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 , проживаючий: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повне судове рішення виготовлено 10 жовтня 2024 року.

Головуючий О.А.Самсонова