Провадження № 22-ц/801/1700/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шаміна Ю. А.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2024 рокуСправа № 127/37675/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Голоти Л. О. (суддя - доповідач),

Суддів Оніщука В. В., Рибчинського В. П.,

розглянув у порядку письмового провадження справу № 127/37675/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22.03.2024, ухвалене у складі судді Шаміної Ю. А.,

в с т а н о в и в :

5.12.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі - ТОВ «Коллект Центр») звернулося до суду з позовом (вх № 99630) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просила стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 3779456 від 6.03.2021 у розмірі 32976,43 грн, з яких: 10000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 22800,00 грн заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, 16,43 % нараховані 3 % річних, а також 2684,00 грн судового збору та 13000,00 грн витрат на правничу допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 6.03.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 3779456, згідно умов якого надано кредит в сумі 10000,00 грн, строком на 30 днів, із стандартною процентною ставкою - 1,90 % в день. Вказаний договір підписано електронним підписом позичальника, який відтворений шляхом використання останнім одноразового індикатора та надіслані на номер мобільного телефону відповідача.

4.02.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 04-02-02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, у тому числі за договором про надання споживчого кредиту №3779456 від 06.03.2021, укладеним між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1

10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту № 3779456 від 6.03.2021, укладеним між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 ..

Позивач вказує, що відповідач не виконала умови кредитного договору у зв`язку з чим у останньої виникла заборгованість, яка станом на 9.11.2023 становить 32976,43 грн, з яких: 10000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 22800,00 грн заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, 16,43 % нараховані 3 % річних.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22.03.2024 позов задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 3779456 від 6.03.2021 у сумі 32976,43 грн, з яких: 10000,00 грн тіло кредиту, 22800,00 грн нараховані відсотки, а також 16,43 грн 3 % річних та 160,00 грн інфляційних втрат. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» 2684,00 грн та 6000,00 грн у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу (вх № 6706 від 3.07.2024), в якій, посилаючись на неповноту з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково та стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 3779456 від 6.03.2021 в сумі 15876,43 грн, з яких 10000 грн тіло кредиту, 5700 відсотки, 16,43 3 % річних та 160 грн інфляційних втрат. Також просить стягнути з ТОВ «Коллект Центр» на користь ОСОБА_1 10000 грн судових витрат на професійну правничу допомогу.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції помилково задоволено позовні вимоги про стягнення процентів в розмірі 22800 грн, без врахування строку кредитування погодженого між сторонами (30 днів (пункт 1.4 договору)), тому обгрунтованими є вимоги про стягнення процентів в розмірі 5700 грн. Висновки суду першої інстанції в частині стягнення процентів поза строком кредитування не відповідають постанові ВП ВС від 28.03.2018 по справі № 444/9512/12, від 23.05.2018 по справі № 910/1238/17.

22.07.2024 до Вінницького апеляційного суду надійшов відзив (вх № 7280) ТОВ «Коллект Центр», в якому, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Згідно з частинами першою, другою та третьою статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

У справі встановлено наступні обставини.

Щодо укладення кредитного договору та його умов.

6.03.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» укладено електронний договір № 3779456 про надання споживчого кредиту, згідно умов якого, кредит надавався в сумі 10000,00 грн, строком на 30 днів з можливістю пролонгації та автопролонгації. Додаток № 1 до цього договору містить Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит відповідно до якої сторонами визначено: дата повернення кредиту та сплати нарахованих процентів 5.04.2021; сума кредиту 10000,00 грн; сума нарахованих процентів 4845,00 грн; разом до оплати - 14845,00 грн. Даний договір був підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання відповідачем одноразового індикатора, що був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, а саме М481415.

/а. с. 9-12/.

На аркуші справи 5-8 знаходиться картка обліку договору. Інформація за укладеним договором : № 3779456 від 6.03.2021.

На аркуші справи 13-14 знаходиться паспорт споживчого кредиту.

На аркуші справи 16 знаходиться лист № 2430 від 20.02.2023 ТОВ «Контактний дім» адресований ТОВ «Авентус Україна», згідно якого ТОВ «Контактний дім» повідомляє про успішність операції, згідно договору з ТОВ «Контактний дім» № 087/20-П від 8.07.2020. перерахування коштів 10000 грн на картку НОМЕР_1 .

На аркуші справи 28 знаходиться розрахунок заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 10.01.2023.

На аркуші справи 29 знаходиться розрахунок заборгованості за період з 10.01.2023 по 9.11.2023.

Щодо відступлення права вимоги.

4.02.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 04-02-02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, у тому числі за договором, укладеним з ОСОБА_1 на суму 32800,00 грн, з яких: 10000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 22800,00 грн - заборгованості по процентам (витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 04-02-02/2022 від 04.02.2022). Проведення фінансування за цим договором підтверджується платіжним дорученням від 4.02.2022 № 327400006.

/а. с. 30-32/.

На аркуші справи 32 зворот - 34, 35 знаходиться реєстр боржників до договору факторингу № 04-02-02/2022 від 4.02.2022.

10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр» укладено договір відступлення права вимоги №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право вимоги за договорами кредиту, зокрема і за Договором про надання споживчого кредиту № 3779456 від 06.03.2021, укладеним між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 .. В той же день сторонами договору №10-01/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 підписано акт прийому-передачі Реєстру боржників.

/а. с. 36-38/

На аркуші справи 39-41 знаходиться реєстр боржників, згідно якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект центр» право вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 3779456 від 6.03.2021, укладеними з ОСОБА_1 , на суму 32976,43 грн, з яких: 10000,00 грн заборгованість за основним зобов`язанням, 22800,00 грн заборгованості за нарахованими процентам, 176,43 грн відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно ст. 625 ЦПК України.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є доведеними, а тому наявні правові підстави для їх задоволення.

Висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог зроблено за повного з`ясування обставин справи, правильного застосування норм матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Щодо доведеності укладення електронного кредитного договору та надання кредитних коштів.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України.

Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України).

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У справі встановлено, що 6.03.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» укладено електронний договір № 3779456 про надання споживчого кредиту. Даний договір був підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання відповідачем одноразового індикатора, що був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, а саме М481415 /а. с. 9-12/.

Відповідно до умов договору товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки передбачені договором (п. 1.2 кредитного договору).

Згідно пункту 2.1 договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_2 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту.

Сума кредиту (його частина) перераховується товариством протягом трьох робочих (банківських) днів з моменту укладення цього договору (п. 2.2 договору).

ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконав, надавши 6.03.2021 о 16:11 кредит в сумі 10000,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» № 2430 від 20.02.2023.

Доказів того, що банківська картка з відповідним номером ОСОБА_1 не належить, матеріали справи не містять.

Щодо відступлення права вимоги.

Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України) (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2018 року в справі № 243/11704/15-ц (провадження № 61-43067св18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

4.02.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 04-02-02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, у тому числі за договором, укладеним з ОСОБА_1 на суму 32800,00 грн, з яких: 10000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 22800,00 грн - заборгованості по процентам (витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 04-02-02/2022 від 04.02.2022). Проведення фінансування за цим договором підтверджується платіжним дорученням від 4.02.2022 № 327400006.

/а. с. 30-32/.

На аркуші справи 32 зворот - 34, 35 знаходиться реєстр боржників до договору факторингу № 04-02-02/2022 від 4.02.2022.

10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір відступлення права вимоги №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право вимоги за договорами кредиту, зокрема і за Договором про надання споживчого кредиту №3779456 від 06.03.2021, укладеним між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 .. В той же день сторонами договору №10-01/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 підписано акт прийому-передачі Реєстру боржників.

/а. с. 36-38/

На аркуші справи 39-41 знаходиться реєстр боржників, згідно якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект центр» право вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 3779456 від 6.03.2021, укладеними з ОСОБА_1 , на суму 32976,43 грн, з яких: 10000,00 грн - заборгованість за основним зобов`язанням, 22800,00 грн - заборгованості за нарахованими процентам, 176,43 грн - відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно ст. 625 ЦПК України.

Доказів того, що договір факторингу № 04-02-02/2022 від 4.02.2022 та договір відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 визнано недійсним суду не надано, а тому колегія суддів вважає, що позивачем надано докази, які підтверджують ту обставину, що ТОВ «Коллект Центр» набуло статус нового кредитора за кредитним договором № 3779456 від 6.03.2021, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» до ОСОБА_1 .

Щодо доведеності розміру заборгованості.

Згідно з пунктом 1.5.1 договору стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулась пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п.4.2 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулась автопролонганція, відповідно до п. 4.3 договору.

Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредитування (включаючи період пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт»(пункт 3.1 кредитного договору).

Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених в розділі 4 цього договору (п. 1.4. кредитного договору).

Пунктом 4.1 кредитного договору передбачено, що строк кредиту може бути продовжено: 1) за ініціативою споживача за кілька днів зазначену в п. 1.4 договору, якщо між сторона буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку визначеному п.п. 4.2 договору; 2) в порядку автопролонгації на кількість днів та відповідно до умов визначених в п. 4.3 договору.

Відповідно до пункту 4.2.2 кредитного договору, пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем. Якщо споживач здійснюючи вказаний платіж не бажає продовжувати строк користування кредитом, споживач зобов`язаний повідомити про це товариство в один із вказаних нижче способів: перед здійсненням платежу здійснити в особистому кабінеті дії, що направлені на часткове повернення заборгованості за кредитом, а саме натиснути в особистому кабінеті в розділі "Мої кредити" клавішу "внести платіж" в меню "Часткове погашення кредиту"; або протягом 24 годин з моменту внесення платежу направити на поштову скриньку товариства (в тому числі з використанням сервісу направлення повідомлень товариству, що розміщений на Веб-сайті в розділі "Зворотній зв`язок" вибравши категорію звернення "Часткове погашення без пролонгації") повідомлення про необхідність зарахування такого платежу в часткове погашення заборгованості за кредитом, з обов`язковою вказівкою в такому повідомлені номеру та дати цього договору та суми здійсненого платежу. В іншому разі здійснений споживачем платіж буде розцінений товариством як пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом.

Згідно п. 4.3.1 кредитного договору сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожний раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача відповідно до п.п. 4.2.2-4.2.4 договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту.

З картки обліку за кредитним договором №3779456 від 6.03.2021 слідує, що ОСОБА_1 здійснювала платежі в рахунок погашення заборгованості по вказаному кредитному договору в сумі 21185 грн (4845,00 грн - 05.04.2021, 5700,00 грн 5.05.2021, 4940,00 грн 31.05.2021, 5700 грн 30.06.2021), які були зараховані в оплату відсотків за користування кредитними коштами.

На підставі п. 1.4, 4.2 кредитного договору у зв`язку із здійсненням ОСОБА_1 вищевказаних оплат відбулась продовження строку користування кредитом до 30.07.2021.

Доказів, що відповідач після 30.07.2021 свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів у визначений строк виконав матеріали справи не містять, як і не містять угоди щодо пролонгації строку дії кредитного договору, а тому кредитний договір був автопролонговано на підставі п. 4.3 кредитного договору, а користування кредитом продовжено на 90 календарних днів поспіль.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правомірно зазначив про доведеність позивачем позовних вимог в частині стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 22800 грн (10000 х 1,90 % = 190 х 120 днів (30 (строк кредитування) + 90 (строк автопролонгації) = 120 днів) = 22800 грн).

З огляду на зазначене, безпідставними є твердження в апеляційній скарзі про те, що висновки суду першої інстанції в частині стягнення процентів поза строком кредитування не відповідають постанові ВП ВС від 28.03.2018 по справі № 444/9512/12, від 23.05.2018 по справі № 910/1238/17, оскільки проценти нараховано позивачем в межах строку кредитування, погодженого між сторонами.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильні висновки суду першої інстанції, з якими погоджується апеляційний суд.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Ураховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що зазначені в апеляційній скарзі аргументи суттєвими не являються та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно з частиною першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для розподілу судових витрат, понесених відповідачем у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22.03.2024 у даній справі залишити без змін.

Поновити дію рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22.03.2024.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: В. В. Оніщук

В. П. Рибчинський