ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6104/24 Справа № 209/1864/22 Суддя у 1-й інстанції - Багбая Є. Д. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Никифоряка Л.П., Новікової Г.В.,

за участю секретаря судового засідання Паромової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 квітня 2024 року в цивільній справі номер 209/1864/22 за скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анни Сергіївни, заінтересована особа: ОСОБА_1 , на дії приватного виконавця щодо виконання судового рішення по справі,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області звернулось Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» зі скаргою до Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анни Сергіївни, заінтересована особа: ОСОБА_1 , на дії приватного виконавця щодо виконання судового рішення по справі, обґрунтовуючи її тим, що рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 21 вересня 2023 року по справі №209/1864/22 позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було задоволено частково та стягнуто з відповідачки на погашення заборгованості за кредитним договором №DZL0GК00770027 від 16 лютого 2007 року за період з 16.02.2007 року по 07.07.2014 року, з 27.08.2014 року по 28.07.2021 року заборгованість, яка складається з 3% річних від простроченої суми у розмірі 630,52 доларів США. Рішення набрало чинності 21.10.2023 року. На підставі рішення банку було видано виконавчий лист зі строком пред`явлення до 26.12.2026 року.

17.01.2024 року за заявою стягувача та відповідно до виконавчого листа по провадженню (№2/209/216/23) відкрито виконавче провадження за №73853288.

25 січня 2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анною Сергіївною винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №73853288 на підставі п. 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Так, відповідно до виконавчого документа стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приват банк» заборгованість в розмірі 630,52 доларів США (екв. 16960,99 грн) - заборгованості по 3% річних від простроченої суми заборгованості. Відповідно до заяви про відкриття виконавчого провадження банк просив стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості по 3% річних від простроченої суми заборгованості 630,52 доларів США, у зв`язку з ухваленням судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. В постанові про відкриття виконавчого провадження №73853288 зазначена сума в розмірі 630,52 доларів США (екв. 16960,99 грн). Таким чином на користь банку підлягала стягненню сума 630,52 доларів США, 23888,01 грн. (згідно курсу НБУ станом на 30.01.2023 року 37,8862). Відповідно до виписки по розрахунковому рахунку НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , в період з дати відкриття виконавчого провадження по дату винесення постанови про закінчення виконавчого провадження; тобто з 17.01.2024 року по 25.01.2024 року на вказаний рахунок надійшло 444,38 доларів США. Таким чином, різниця між коштами, які підлягали стягненню та стягнутими фактично, складає 186,14 доларів США. У зв`язку із вищевикладеним вважають, що Приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анною Сергіївною винесено постанову про закінчення виконавчого провадження незаконно.

Скаржник просив суд визнати незаконною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко А.С. від 25.01.2024 року про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у ВП №73853288 у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом по провадженню №2/209/216/23; направити виконавчий лист по провадженню №2/209/216/23 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 3% річних від простроченої суми заборгованості за кредитним договором № DZL0GК00770027 від 16 лютого 2007 року за період з 02 вересня 2019 року по 28 липня 2021 року в розмірі 630,52 доларів США (екв. 16960,99 грн) до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анни Сергіївни для подальшого стягнення боргу.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 квітня 2024 року в задоволенні скарги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анни Сергіївни, заінтересована особа: ОСОБА_1 , на дії приватного виконавця щодо виконання судового рішення по справі відмовлено.

Із вказаним рішенням не погодився скаржник АТ КБ «ПриватБанк», подав апеляційну скаргу, просив апеляційний суд скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15.04.2024 року по справі №209/1864/22 та постановити нове рішення, яким задовольнити скаргу АТ КБ «ПриватБанк» на дії приватного виконавця щодо виконання судового рішення по справі.

Доводами апеляційної скарги наведено, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є незаконною і необґрунтованою.

Відповідно до частини 3 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця.

У постанові від 16 січня 2019 року у справі №373/2054/16 Велика Палата Верховного Суду вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Вважає, що в даному випадку стягувачу має бути перерахована сума саме в іноземній валюті, визначена судовим рішенням, а у боржника існує обов`язок виконати зобов`язання саме в іноземній валюті (доларах США), а не у національній валюті України - гривні.

Відповідно до виписки по розрахунковому рахунку НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , в період з дати відкриття виконавчого провадження по дату винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, тобто з 17.01.2024 року по 25.01.2024 року на вказаний рахунок надійшло 444,38 доларів США. Тобто, стягувач недоотримав 186,14 доларів США, а рішення суду не виконане в повному обсязі. У зв`язку із чим, постанова від 25.01.2024 року про закінчення виконавчого провадження №73853288 є незаконною та такою що винесена з порушенням Закону України «Про виконавче провадження».

Від приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко А.С. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» на ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 15.04.2024 року у справі №209/1864/22.

Закінчуючи виконавче провадження ВП №73853288 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», приватний виконавець виходив з того, що боржником фактично було виконано виконавчий лист №209/1864/22 від 26.12.2023 року, виданий Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська, а саме з боржника стягнуто 16960,99 грн, які були визначені судом у виконавчому листі.

Оскільки законодавством приватного виконавця не наділено правом змінювати суму заборгованості, розраховану та визначену у рішенні суду (16960,99 грн), вважає, що винесення приватним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження з підстави, передбаченої п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» є законною.

До аналогічного висновку прийшов Верховний Суд України у постанові від 13.09.2017 року по справі за №6- 1445цс17.

Від інших учасників справи відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного суду в режимі відеоконференції представник заінтересованої особи ОСОБА_1 адвокат Небилиця А.В. апеляційну скаргу не визнав, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 239, 240, 243, том 1).

Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко А.С. подала до апеляційного суду заяву про розгляд справи за її відсутністю (а.с. 242, том 1).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю нез`явившихся осіб.

Заслухавши суддю доповідача, представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтями 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 вересня 2023 року по справі №209/1864/22 стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 3% річних від простроченої суми заборгованості за кредитним договором №DZL0GК00770027від 16 лютого 2007 року за період з 02 вересня 2019 року по 28 липня 2021 року у розмірі 630,52 доларів США (шістсот тридцять доларів 52 центи), що за курсом 26,90 грн за 1 долар США, відповідно до службового розпорядження НБУ від 28 липня 2021 року, становить 16960 (шістнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят) гривень 99 копійок (а.с. 141-143, том 1).

26 грудня 2023 року на підставі зазначеного вище рішення Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області видано виконавчий лист №209/1864/22 зі строком пред`явлення до 26.12.2026 року (а.с. 161, том 1).

17 січня 2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко А.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №73853288 з виконання виконавчого листа, виданого у справі №209/1864/22 (а.с. 162-163, том 1).

25 січня 2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко А.С. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №73853288 з виконання виконавчого листа, виданого у справі №209/1864/22 на підставі п. 9 ч. 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (а.с. 168-169, том 1).

Відповідно до виписки з розрахунковому рахунку НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , в період з дати відкриття виконавчого провадження по дату винесення постанови про закінчення виконавчого провадження; тобто з 17.01.2024 року по 25.01.2024 року на вказаний рахунок надійшло 444,38 доларів США (а.с. 170-171, том 1).

Відмовляючи у задоволенні вимог скарги, суд першої інстанції виходив з її необґрунтованості.

Апеляційний суд не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно з частиною 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Положеннями ст. 13 Закону «Про виконавче провадження» передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 18 Закону «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Положеннями статті 99 Конституції України визначено, що грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті. У статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Такі кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Загальні положення про виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

При цьому правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, тим не менше, не виключає здійснення платежів в іноземній валюті

Відповідно до ч. 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 05 лютого 2020 року у справі №750/2000/18 Верховний Суд дійшов, зокрема, наступних висновків:

«Зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржників, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржників, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця.

У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням судового рішення.

Аргументи ОСОБА_1 про те, що законодавством державного виконавця не наділено правом змінювати суму заборгованості, розраховану та визначену в рішенні суду, а тому обґрунтованим є висновок судів попередніх інстанцій про законність винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», що відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 13 вересня 2017 року у справі №6-1445цс17, не заслуговують на увагу, оскільки від цього висновку відступила Велика Палата Верховного Суду у вищезазначеній постанові від 04 липня 2018 року у справі №761/12665/14-ц (провадження №14-134цс18).

Державний виконавець зобов`язаний був під час примусового виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення суду, керуватися положеннями статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки між стягувачем та боржниками існувало валютне грошове зобов`язання і заборгованість за кредитним договором була стягнута судом в іноземній валюті - доларах США.

При цьому погашення суми, що підлягає стягненню за судовим рішенням, обчислюється в іноземній валюті, яка повинна бути конвертована в національну валюту на день здійснення платежу. Це означає, що виконуючи зобов`язання за виконавчим документом у національній валюті, боржник повинен брати до уваги офіційний валютний курс НБУ, встановлений для відповідної валюти на день платежу».

Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 вересня 2023 року по справі №209/1864/22 стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 3% річних від простроченої суми заборгованості за кредитним договором №DZL0GК00770027 від 16 лютого 2007 року за період з 02 вересня 2019 року по 28 липня 2021 року у розмірі 630,52 доларів США, що за курсом 26,90 грн за 1 долар США, відповідно до службового розпорядження НБУ від 28 липня 2021 року, становить 16960,99 грн.

26 грудня 2023 року на підставі зазначеного вище рішення Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області видано виконавчий лист №209/1864/22 зі строком пред`явлення до 26.12.2026 року.

17 січня 2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко А.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №73853288 з виконання виконавчого листа, виданого у справі №209/1864/22.

25 січня 2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко А.С. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №73853288 з виконання виконавчого листа, виданого у справі №209/1864/22, на підставі п. 9 ч. 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до виписки з розрахунковому рахунку НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , в період з дати відкриття виконавчого провадження по дату винесення постанови про закінчення виконавчого провадження; тобто з 17.01.2024 року по 25.01.2024 року на вказаний рахунок надійшло 444,38 доларів США.

З огляду на наведене, перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 квітня 2024 рокув межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку відсутність підстав для задоволення скарги АТ КБ «ПриватБанк» на дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко А.С. щодо прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження, оскільки рішення суду на час прийняття постанови не є виконаним у повному обсязі.

Щодо вимог скарги про направлення виконавчого листа до Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анни Сергіївни для подальшого стягнення боргу, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Тобто, з відповідною вимогою до суду має звертатися приватний виконавець після прийняття постанови про відновлення виконавчого провадження, отже зазначена вимога скарги не відповідає встановленому законодавством порядку.

За таких обставин, наведені в апеляційній скарзі доводи, частково заслуговують на увагу.

Виходячи з викладеного та обставин справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи судове рішення про відмову у задоволенні скарги на дії приватного виконавця, не виконав вимоги ст. 263 ЦПК України щодо його законності та обґрунтованості.

Відтак, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням судового рішення про задоволення скарги.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 квітня 2024 року - скасувати.

Скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анни Сергіївни, заінтересована особа: ОСОБА_1 , на дії приватного виконавця щодо виконання судового рішення по справі задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анни Сергіївни від 25 січня 2024 року про закінчення виконавчого провадження №73853288.

Зобов`язати Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анну Сергіївну вирішити питання про відновлення виконавчого провадження.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повне судове рішення складено 16 жовтня 2024 року.

Суддя: