ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 року м.Суми

Справа №592/17234/23

Номер провадження 22-ц/816/903/24, 22-ц/816/904/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Рунова В. Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника - адвоката Толмачової Валентини Миколаївни

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 січня 2024 року та додаткове рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 січня 2024 року у складі судді Котенко О.А., ухваленого в м. Суми,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина у зв`язку з навчанням,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 2003 року вона перебувала з ОСОБА_1 у шлюбі, у період якого народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 23 грудня 2015 року шлюб між нею та відповідачем розірвано.

Рішенням Ковпаківського районного суду міста Суми від 23 грудня 2015 року на її користь з відповідача на утримання сина стягнуто аліменти до досягнення сином повноліття в твердій грошовій сумі 1000 грн на місяць, яка була менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину (1416,50грн./міс.).

З 02 жовтня 2023 року син ОСОБА_3 навчається на денній формі (стаціонар) на 1-му курсі, І ступеня по спеціальності «Інформатика» у вищій школі економіки в Бидгощі, Польща (рік вступу 02 жовтня 2023 року, рік закінчення 31 березня 2027 року).

Вказувала, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум.

Зазначала, що вона не зможе забезпечити належний рівень життя для дитини, тому батько, який є здоровим та працездатним, повинен сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі 5000 грн щомісячно.

Таким чином, при сплаті відповідачем аліментів у зазначеному вище розмірі забезпечується їх рівність обов`язку в утриманні сина.

Крім того, на її утриманні знаходиться малолітній син ОСОБА_4 , 2019 року народження.

Вказувала, оскільки син ОСОБА_5 вступив на денну форму навчання до іншої країни, то він орендує кімнату, яка згідно договору щомісяця коштує 4500 грн (500 злотих). Також вона щомісяця надсилає сину кошти на продукти в сумі 5200 грн (600 злотих). За перший семестр навчання сина нею сплачено 27300 грн (700 доларів США) і до 01 лютого 2024 року необхідно сплатити за II семестр 2024 року. Зазначала, що вартість навчання, придбання продуктів та проживання становить понад 14000 грн, також дитині потрібні підручники, одяг, взуття, засоби гігієни, ліки, тощо.

Посилаючись на вищевказані обставини, просила стягувати з ОСОБА_1 на її користь на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, аліменти в твердій грошовій сумі 5000 грн, щомісячно, починаючи з дати подання позову і до закінчення навчання, а саме до 31 березня 2027 року, за умови, що він буде продовжувати навчання.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 січня 2024 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн щомісячно, до закінчення навчання ОСОБА_3 , але не довше ніж до досягнення 23-х років.

Аліменти стягнуто з 13 листопада 2023 року (дата подання позову).

Додатковим рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 січня 2024 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 1073 грн 60 коп. судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 та його представник - адвокат Толмачова В.М. подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційну скаргу мотивують тим, що судом неправильно застосовано норми ст. 199 СК України, оскільки позовна заява подана особою, яка не має права на звернення до суду з такою вимогою, тобто вона є неналежним позивачем. Вказують, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають зареєстроване місце проживання за однією адресою у м. Харкові, з серпня 2023 року вони зареєстровані як внутрішньо переміщені по АДРЕСА_1 . 27 вересня 2023 року між ТОВ «Моя квартира» та ОСОБА_6 і ОСОБА_7 укладено договір оренди житлового приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_2 , тобто позивач та третя сторона не проживають разом за однією адресою.

Вважають, що висновки суду першої інстанції про наявність правових підстав для звернення ОСОБА_2 з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання повнолітнього сина, який є самостійним суб`єктом правовідносин та наділений процесуальною правосуб`єктністю, не ґрунтується на вимогах закону.

Зазначають, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про спроможність ОСОБА_3 сплачувати аліменти у заявленому розмірі.

Звертають увагу суду на те, що витрати ОСОБА_8 по найму квартири складають 4650 грн (500 польських злотих). ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що мати кожного місяця надсилає йому 10000 грн, що дорівнює 1075 пол.злотих, з яких він на квартиру витрачає 4650 грн (500 пол.злотих) , 4650 грн (500 пол.злотих) на харчування, отже 700 грн (75 пол.злотих) залишається на дозвілля. При цьому стипендія ОСОБА_3 складає 900 пол.злотих, що дорівнює 8500 грн.

Стверджують, що дохід сина перевищує дохід відповідача, так як він отримує заробітну плату у розмірі 5400-5500 грн. Крім того на його утриманні знаходиться малолітній син, який хворіє. Вважають, що ОСОБА_1 не має можливості надавати сину ОСОБА_5 матеріальну допомогу на навчання, що підтверджується довідкою про склад сім`ї, про доходи, про стан здоров`я малолітньої дитини.

ОСОБА_2 подано пояснення на апеляційну скаргу, в яких просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Враховуючи, що предметом спору у даній справі є стягнення аліментів, ціна позову є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що з 18 червня 2003 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 23 грудня 2015 року розірвано (а.с.13).

Сторони мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 23 грудня 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача аліменти на утримання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 13).

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.3-6, 8, 17).

Відповідно до довідок Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради від 06 вересня 2023 року № 5924- та № 5924- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, фактичне місце проживання/перебування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11, 14).

ОСОБА_3 статус внутрішньо переміщеної особи в Україні скасовано (а.с. 67).

07 серпня 2023 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Лермонтовою Н.М. засвідчено згоду ОСОБА_1 на оформлення усіх необхідних документів, у тому числі і на відкриття візи сину ОСОБА_9 у зв`язку з навчанням, не заперечував проти підписання сином в Республіці Польща договорів на надання освітніх послуг, угод з банком, а також інших документів, пов`язаних з навчанням та проживанням на території Республіки Польща, а також він зобов`язався забезпечити дитину необхідними коштами (а.с. 73).

З 02 жовтня 2023 року по 31 березня 2027 року ОСОБА_3 прийнятий на стаціонарне навчання по спеціальності «Інформатика» у Вищій школі економіки в м.Бидгощ, Польща (а.с. 12).

Позивачкою надано інформацію про необхідність сплати за навчання сина до лютого 2024 року 2668 пол.зл. (а.с.77).

27 вересня 2023 року ОСОБА_3 виїхав за місцем навчання в м.Бидгощ Польща та у зв`язку з навчанням в Польщі отримав на один рік польську візу як студент (а.с. 65).

Рішенням стипендіальної комісії Вищої школи економіки ОСОБА_3 надана соціальна стипендія у зимовому семестрі 2023/2024 навчального року у розмірі 3600 польських злотих, щомісячна сума становить 900 польських злотих (а.с. 66).

27 вересня 2023 року між ТОВ «Моя квартира» та ОСОБА_6 , ОСОБА_7 укладено договір оренди житлового приміщення, за умовами якого останні орендують житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , сторони узгодили орендну плату у розмірі 900 пол.зл. та аванс за комунальні послуги 200 прол.зл., всього 1100 пол.зл на місяць (а.с.78-79).

ОСОБА_2 перебуває у відпустці по догляду за дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до досягнення дитиною 6-ти років (а.с.74)

ОСОБА_2 отримує соціальну допомогу як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується випискою з її карткового рахунку в банку (а.с. 83-84).

05 жовтня 2019 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_10 , мають сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.43).

Згідно з медичною документацією ОСОБА_12 потребує періодичного профілактичного догляду, стаціонарного та амбулаторного курсів лікування, проходить корекційно-реабілітаційні послуги в центрі Логопед+ (а.с.47-49).

ОСОБА_1 працює водієм в ТОВ «Сумська м`ясна компанія», загальна сума доходу за період з 01 травня 2023 року по 31 жовтня 2023 року становить 40959,96 грн (а.с. 51).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що надані по справі докази свідчать про те, що відповідач взмозі сплачувати аліменти на повнолітню дитину у розмірі 2000 грн.

Колегія суддів погоджується із рішенням суду та не вбачає підстав для зміни присудженого до стягнення розміру аліментів.

Так, відповідно до статті 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Частиною 1 статті 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Як передбачено частиною 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Тобто, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Сімейний кодекс України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

У справі, яка переглядається судом першої правильно встановлено, що повнолітній син сторін ОСОБА_3 навчається в Республіці Польща в м.Бидгощ у Вищій школі економіки і не має іншого самостійного доходу, крім стипендії, потребує матеріальної допомоги, а відповідач, який є особою працездатного віку, працює та має можливість надавати матеріальну допомогу сину ОСОБА_5 на період навчання, а також зобов`язувався забезпечувати сина необхідними коштами.

ОСОБА_1 , всупереч зазначених вимог закону, не надано суду належних, допустимих і достатніх доказів на спростування того, що він не взмозі сплачувати аліменти на повнолітню дитину у розмірі 2000 грн. щомісячно.

Необґрунтованими є посилання в апеляційній скарзі на те, що син сторін ОСОБА_3 не потребує матеріальної допомоги, так як отримує стипендію, оскільки законом передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

З урахуванням наведених норм права та встановлених обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі 2000 грн.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, правильно визначив характер спірних правовідносин та норми права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку і ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції ухвалив судові рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника - адвоката Толмачової Валентини Миколаївни, залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 січня 2024 року та додаткове рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

В. Ю. Рунов