Справа №710/98/24
Номер провадження 2-з/710/4/24
УХВАЛА

про забезпечення позову

23.01.2024 м. Шпола

Суддя Шполянського районного суду Черкаської області Сивокінь С.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 від імені якого діє адвокат Цокало Тетяна Михайлівна про забезпечення позову

ВСТАНОВИВ:

До Шполянського районного суду Черкаської області надійшла заява про забезпечення позову в якій міститься прохання забезпечити позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНСТАФІНАНС», третя особа 1 на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, тертя особа 2 на стороні відповідача , який не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Плесюк Олексій Степанович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом № 52457 від 29.12.2021 виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНСТАФІНАНС», заборгованості в сумі 47 501,00 грн на підставі якого 15.08.2022 року приватним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП № 69637495 до вирішення цивільної справи по суті.

В обґрунтування заяви зазначено, що у провадженні приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюк Олексія Степановича перебуваю на виконанні ВП № 69637495 від 15.08.2022 року, сторонами якого є ОСОБА_2 (боржник) та Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНСТАФІНАНС» (стягувач). Про існування вказаного провадження боржник дізналася на сайті Єдиного реєстру виконавчих проваджень.

Після цього ОСОБА_3 звернулася до державного виконавця Шполянського районного відділу ДВС Задніпряної А.А. з приводу правових підстав відкриття виконавчого провадження №65129461 та арешту її коштів заробітної плати. Остання повідомила про примусове виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В. від 01.03.2021 р. №3739 про стягнення заборгованості на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» в сумі 16829,50 грн.

При цьому, представником позивача, адвокатом Цокало Т.М. було надіслано запит приватному виконавцю виконавчого округу Черкаської області Плесюку Олексію Степановичу із проханням надати копії всіх документів виконавчого провадження ВП № 69637410 від 15.08.2022 на підставі яких воно було відкрите.

Із отриманих на запит документів було з`ясовано, що 29.12.2021 року Бригідою Володимиром Олександровичем , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, видано виконавчий напис №52457, відповідно до якого було звернено стягнення із громадянки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є боржником за Кредитним договором №ID4579744 від 11.08.2020 року, укладеного із ТОВ «ІНСТАФІНАНС». Загальна сума яка підлягає стягненню становить 47 501,00 грн.

Представник позивача вважає, що виконавчий напис не містить ні оригіналу, а ні копії кредитного договору № ID4579744 від 11.08.2020 року, тому приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович не мав права вчиняти виконавчий напис № 52457 від 29.12.2021. Вчинення виконавчого напису є незаконним. Проте враховуючи той факт, що виконавчий напис є чинним, цілком ймовірно, що із позивача буде стягнуто суму коштів, яку він реально не повинен сплачувати. Якщо виконавчий напис буде примусово виконано, позивач змушений буде звертатись до суду з новим позовом про повернення стягнутого за виконавчим написом, що призведе до додаткових витрат пов`язаних із розглядом справи. Більше того, невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить, або навіть унеможливить ефективний захист до суду. Забезпечення позову ніяким чином не нанесе збитків відповідачу у справі. У зв`язку з цим просить не застосовувати зустрічного забезпечення.

Крім цього зазначено, що до Шполянського районного суду Черкаської області від ОСОБА_1 подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНСТАФІНАНС», за участю третіх осіб: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович і приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Плесюк Олексій Степанович про визнання виконавчого напису, який було видано третьою особою за №52457 від 29.12.2021 про стягнення з позивача 47 501,00 грн так, що не підлягає виконанню.

Дослідивши матеріали заяви, суд вважає, що заяву про забезпечення позову потрібно задовольнити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 разом із заявою про забезпечення подала через свого представника до Шполянського районного суду Черкаської області цивільний позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНСТАФІНАНС», третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, третя особа приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Плесюк Олексій Степанович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Предметом цього позову є визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ІНСТАФІНАНС» заборгованості за кредитним договором № ID 7990949.

У випадку одночасного подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, розгляд заяви про забезпечення позову не залежить від вирішення питання про відкриття провадження у справі. Законодавець не покладає обов`язку на суд відкрити провадження у справі, а тільки потім вирішувати питання про забезпечення позову, такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 14.06.2021 року у справі № 308/8567/20.

Отже, судом встановлено, що між ОСОБА_4 і ТОВ «ІНСТАФІНАНС» існує спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № ID 7990949. Від 11.08.2020 року. Позивач оскаржує виконавчий напис нотаріуса, який є виконавчим документом відповідно до ст. 3 ЗУ «Про виконавче провадження».

Згідно із п.6 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Згідно з ч. 3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4, 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 вказано: «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їхнє вжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.07.2020 року у справі № 909/835/18 зазначено, що «…повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.».

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, а також те, що майно може бути реалізоване на момент виконання рішення.

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом спору.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Відповідно до ч.1 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у випадках, передбачених пунктами 1, 4, 6, 8, 11частини першої статті 34 цього Закону, до закінчення строку дії зазначених обставин, а у випадках, передбачених пунктами 2, 3 і 5 частини першої статті 34 цього Закону, - до розгляду питання по суті.

Відповідно до Постанови приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюка Олексія Степановича від 15.08.2022 ВП 69637495 про відкриття виконавчого провадження, відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису №52457 виданого 29.12.2021 виданого приватним нотаріусом КМНО Бригіною В.О.

Відповідно до Постанови приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюка Олексія Степановича від 22.09.2023 ВП 69637495 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, звернено стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявниця пред`явила цивільний позов із немайновою позовною вимогою - про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, тобто судове рішення у разі задоволення цієї вимоги не вимагатиме примусового виконання, однак за цим написом відкрито виконавче провадження та винесено постанову про арешт коштів боржника, тобто ОСОБА_1 , що може призвести до примусового стягнення з позивача коштів у розмірі які визначені у виконавчому написі нотаріуса.

Отже не вжиття заходів забезпечення позову може призвести до ускладнення відновлення порушених прав позивача, оскільки під час виконання виконавчого напису нотаріуса здійснюється стягнення коштів, повернення яких, в разі задоволення позову може бути ускладнено.

Суд вважає, що в цьому випадку наявний зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Позивачем обрано належний, відповідно до предмета спору, захід до забезпечення позову.

Суд враховує також співмірність негативних наслідків які можуть настати в наслідок незабезпечення позову.

З урахуванням встановлених обставин, пересвідчившись, що між сторонами виник спір, враховуючи те, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову може суттєво ускладнити ефективний захист або поновлення оспорюваних прав або інтересів позивача, а тому суд вважає за необхідне клопотання позивача про забезпечення позову задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись нормами ст.ст. 34, 35 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.149, 150 -153, 157, 258, 260, 353-355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву адвоката Цокало Тетяна Михайлівна про забезпечення позову задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису № 52457, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем від 29.12.2021 щодо стягнення із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНСТАФІНАНС» заборгованості за кредитним договором №ID 7990949 від 11.08.2020 року в сумі 46851,00 грн., та 650,00 грн, (плати) за вчинення виконавчого напису, а всього 47501,00 грн, до набрання законної сили судовим рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНСТАФІНАНС», третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, третя особа приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Плесюк Олексій Степанович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

На підставі ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали направити учасникам справи для відома і приватному нотаріусу виконавчого округу Черкаської області Плесюку Олексію Степановичу для виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя С.С. Сивокінь