Справа № 346/3011/24
Провадження № 2/346/1414/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Третьякової І.В.

за участю секретаря - Дутчак Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Матеївецької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

У С Т А Н О В И В:

31 травня 2024 року ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 . За життя батько склав заповіт за яким належний йому земельний пай залишив у спадщину позивачу. Після смерті батька ОСОБА_1 прийняв спадщину адже вступив в управління спадковим майном та до теперішнього часу обробляє земельну частку, сплачує за неї податки. З метою оформлення своїх спадкових прав, представник позивача звернувся до нотаріуса та подав всі наявні документи. Після заведення спадкової справи, нотаріусом було встановлено, що серед поданих документів відсутній сертифікат на право на земельну частку (пай), і отримати дублікат вказаного документу в Головному управлінні Держгеокадастру в Івано-Франківській області не вдалося, внаслідок чого нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та рекомендовано звернутися з позовом до суду. В зв`язку з цим, ОСОБА_1 просив визнати за ним в порядку спадкування після смерті батька право власності на земельну частку (пай), розміром 17.07 умовних кадастрових гектарів на площу 0,4270 га. номер ділянки в проекті 460.

Ухвалою суду від 03.06.2024р. відкрито загальне позовне провадження у справі. Витребувано у приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Антонюк О.В. копію спадкової справи, заведену після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 за №75/2024.

Ухвалою суду від 03.07.2024р. підготовче провадження у справі було закрито та призначено її до розгляду по суті.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, його представник ОСОБА_2 подала до суду письмове клопотання, в якому просила розглянути справу за її та позивача відсутності. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та наполягають на їхньому задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, письмовим клопотанням, яке надійшло до суду 21.08.2024р. Матеївецька сільська рада в особі свого керівника ОСОБА_4 просила проводити розгляд справи без участі їхнього представника. При вирішенні справи покладаються на розсуд суду.

В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

В довідці, виданій Матеївецькою сільською радою 26.02.2024р. № 75 вказано, що згідно технічного звіту по виконанню науково-технічної роботи «Проект землеустрою по створенню нових землеволодінь селянських господарств та видачі державних актів на право власності на землю» Пилипівської сільської ради гр.. ОСОБА_3 виділено земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пай), а саме: земельна ділянка площею 0,4270 га., номер ділянки в проекті 460 в с. Тростянка, Коломийського району.

Згідно викопіювання із проекту організації території земельних часток (паїв) Пилипівської сільської ради видане виконкомом Матеївецької сільської ради ОСОБА_1 про місце знаходження земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пай), а саме земельна ділянка площею 0,4270 га., номер ділянки в проекті 460 в селі Тростянка, Коломийського району, що належить ОСОБА_3 . Місце знаходження земельної ділянки графічно позначено у викопіюванні.

В свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 зазначено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 являються батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що Пилипівською сільською радою Коломийського району Івано-Франківської області було складено актовий запис №21.

Згідно довідки №65 виданої Матеївецькою сільською радою 23.02.2024р., ОСОБА_3 на день своєї смерті був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 .

В пункті 1 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР ( 1540-06 ) (далі - ЦК УРСР), у

тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У

разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК ( 435-15 ) і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

В даній справі спадщина після смерті батька позивача відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому застосуванню підлягають положення ЦК УРСР.

Статтею 524 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ст.. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Згідно заповіту від 31.07.2002р. посвідченого секретарем виконкому Пилипівської сільської ради, ОСОБА_3 все своє майно, де б воно не було із чого б не складалося і взагалі все те, що належатиме йому по закону, а також приватизовану земельну ділянку заповів ОСОБА_6 . Земельний пай заповів ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ч.1 ст. 549 ЦК УРСР).

В довідці, виданій Матеївецькою сільською радою №64 від 23 лютого 2024р. вказано, що на момент смерті ОСОБА_3 , разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 були зареєстровані: дружина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , донька - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , онука ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . З дня смерті ОСОБА_10 в управління спадковим майном вступив ОСОБА_1 , син померлого, який взяв під охорону спадкове майна, здійснює податкові та страхові платежі. Заповіт від імені ОСОБА_3 посвідчувався виконкомом Пилипівської сільської ради 31.07.2002 року за реєстром №359, який не скасувався та не змінювався.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , донька спадкодавця ОСОБА_3 ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , актовий запис, зроблений виконавчим комітетом Пилипівської сільської ради Коломийського району № 14.

Згідно ст.. 560 ЦК УРСР, спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається також державною нотаріальною конторою при переході спадкового майна до держави (статті 534, 553, 555 цього Кодексу).

На виконання ухвали суду, 19.06.2024р. до суду надійшли копії матеріалів спадкової справи №75/2024, відкритої після смерті ОСОБА_3 , з яких судом було встановлено, що 20.03.2024р. позивач через свого представника ОСОБА_11 , подав заяву про прийняття спадщини після смерті батька за заповітом. В своїй заяві ОСОБА_1 зазначив, що прийняв спадщину оскільки вступив в управління спадковим майном, що підтверджується довідкою Матеївецької сільської ради від 23.02.2024р. за № 64, та просив видати йому свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку за заповітом.

Постановою приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Антонюк О.В. від 22.03.2024р. ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 . Своє рішення нотаріус мотивував тим, що представник спадкоємця ОСОБА_11 не подала приватному нотаріусу документи, які підтверджують право власності ОСОБА_3 на вищевказане нерухоме майно.

Такі дії нотаріуса відповідають підпункту 4.15 пункту 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5), за яким видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Підпунктом 4.18 пункту 4 глави 10 розділу ІІ вказаного порядку передбачено, що за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до вимог пункту 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», який узгоджується з положеннями пункту 1 глави 13 розділу І «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За статтею 16 ЦК України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з можливих способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права на спадщину за заповітом, бо нотаріус відмовив у видачі свідоцтва на право на спадщину на земельну частку (пай) через відсутність правовстановлюючого документа на неї. Позивач ОСОБА_1 зазначає, що оригінал правовстановлюючого документу сертифікату на право на земельну частку (пай) було втрачено і навіть копії даного документу у нього не збереглося.

Відповідно до статті 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року №899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Пункт 11 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначає, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 08.08.1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

За пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта.

Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Отже, особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

З листа начальника Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 01.04..2024р. № 29-9-0.331-17/0/2-24, наданого на адвокатський запит представника позивача ОСОБА_2 вбачається, що відповідно до інформації, наданої Відділом №3 управління надання адміністративних послуг Головного управління (далі Відділ) встановлено, що в архіві Відділу зберігається архівний примірник державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 979409, кадастровий номер :01:002:0167, виданий гр.. ОСОБА_3 на підставі розпорядження Коломийської райдержадміністрації від 28.03.2006р. №115, площею 0,1399 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Пилипівської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області та зареєстровано 06.06.2006 в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 22.

За інформацією Відділу встановлено, що згідно технічного звіту «Про виконання комплексу геодезичних та землевпорядних робіт для створення Проекту організації території земельних часток (паїв) на території Пилипівської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області» гр.. ОСОБА_3 виділено дві земельні ділянки на земельну частку (паю), а саме: 17.07 умовних кадастрових гектарів на площу 0,4270 га та 4,41 умовних кадастрових гектарів на площу 0,1400 га. В архіві Відділу інформація стосовно державного акту на право власності на земельну ділянку (право приватної власності на землю) на площу 0,4270 га та сертифікату на право на земельну частку (паю) відсутня. При цьому надано копію архівного примірника державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 979409.

В листі від 23.08.2024р. за № 2359/02-20/44 на адвокатський запит Юркевич Х.М. №87-А від 08.08.2024р., Матеївецька сільська рада повідомила, що згідно списку власників земельних сертифікатів про право на земельну частку (пай) з земель товарного сільськогосподарського виробництва Пилипівської сільської ради, Коломийського району, Івано-Франківської області в с. Тростянка ОСОБА_3 належала земельна ділянка (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,427 га (17.07 кад. га.) за номером згідно схеми 460, а отже, дана земельна ділянка входить до спадкового майна померлого ОСОБА_3 . На даний час земельну ділянку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,427 га. обробляє ОСОБА_1 , сплачує по ній податкові платежі.

В підтвердження зазначених в листі Матеївецької сільської ради від 23.08.2024р. за № 2359/02-20/44 обставин, до нього було долучено копію Списку власників земельних сертифікатів про право на земельну частку (пай) з земель товарного сільськогосподарського виробництва Пилипівської сільської ради, Коломийського району, Івано-Франківської області з якого вбачається, що по с. Тростянка під порядковим номером 421 числиться ОСОБА_3 , як власник земельної частки (паю) площею 0,427 га. (17.07 кад. га.) номер ділянки згідно схеми 460.

Отже, з долучених до справи письмових доказів, судом було встановлено, що померлому ОСОБА_3 за життя належало дві земельні частки (паї), площами 17.07 умовних кадастрових гектарів на площу 0,4270 га та 4,41 умовних кадастрових гектарів на площу 0,1400 га. Менша із вказаних земельних часток була сформована в земельну ділянку кадастровий номер :01:002:0167 та на неї в 2006 році було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 979409. Інша ж земельна частка (пай) площею 17.07 умовних кадастрових гектарів (0,4270 га.) в земельну ділянку за життя володільця не формувалась, державний акт на неї не видавався, а правовстановлюючий документ ні у спадкодавця, ні у державному органі, який його видавав не зберігся. Після смерті батька, позивач успадкував заповідану йому земельну частку (пай) вступивши в управління спадковим майном, однак через відсутність сертифікату на право на земельну частку (пай), оформити свої права в нотаріальній конторі не зміг.

За вказаних обставин, суд вважає, що права ОСОБА_1 підлягають захисту шляхом визнання за ним в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 права на земельну частку (пай), розміром 17.07 умовних кадастрових гектарів на площу 0,4270 га. номер ділянки в проекті 460.

Вимоги позивача про визнання за ним саме права власності не підлягають задоволенню, оскільки земельна частка (пай) не належала на такому праві спадкодавцю, а відтак і позивач не міг в порядку спадкування набути більших прав відносно спірного майна позаяк до складу спадщини входять лише права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.. 524, 534, 548, 549, 560 ЦК УРСР, ст. 15, 16, 316, 328, 392 ЦК України, п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» ст.. 4, 12, 13, 81, 141, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на земельну частку (пай), розміром 17.07 умовних кадастрових гектарів на площу 0,4270 га. номер ділянки в проекті 460.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду безпосередньо або через Коломийський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 14 жовтня 2024 року.

Суддя: Третьякова І. В.