Справа №664/2982/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року

Херсонський міський суд Херсонської області Черниш О.Л., за участю секретаря судових засідань Кошевої А.П., розглянувши матеріали заяви акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення (боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 )

встановив:

У провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебуває заява акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення (боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ).

В обґрунтування заяви зазначено, що 03.12.2015 Цюрупинським районним судом Херсонської області ухвалено рішення по справі № 664/2982/15-ц, яким задоволено позов та стягнута солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «БМ Банк» заборгованість за кредитним договором № 27/12/021008 від 02.10.2008 станом на 22.07.2015 в розмірі 2 643 661,28 грн.

22.02.2016 року на виконання зазначеного рішення суду було видано наступні виконавчі листи: виконавчий лист № 664/2982/15-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 27/12/021008 від 02.10.2008 станом на 22.07.2015 в розмірі 2 643 661,28 грн.; виконавчий лист № 664/2982/15-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 27/12/021008 від 02.10.2008 станом на 22.07.2015 в розмірі 2 643 661,28 грн.

В подальшому вказані виконавчі документи було передано на примусове виконання до Відділу примусового виконання рішень управління виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області.

26.05.2016 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 51220249 з примусового виконання виконавчого листа № 664/2982/15-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 27/12/021008 від 02.10.2008 станом на 22.07.2015 в розмірі 2 643 661,28 грн.

Ухвалою Цюрупинського районного суду Херсонської області від 08.12.2020 у справі № 664/2982/15-ц (провадження № 6/664/82/20) заяву АТ «Універсал Банк» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено. Замінено сторону у виконавчих провадженнях, відкритих на підставі виконавчих листів №664/2982/15-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «БМ БАНК» заборгованості за кредитним договором № 27/12/021008 від 02.10.2008 станом на 22.07.2015 в розмірі 2643 661,28 грн., перевівши права стягувача з Публічного акціонерного товариства «БМ БАНК» на Акціонерне товариство «УНІВЕРСАЛ БАНК», визнавши його правонаступником.

14.04.2021, 14.07.2021, 26.08.2021 та 25.11.2021 АТ «Універсал Банк» (новий кредитор) було направлено запити до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції (м. Одеса). Ніякої відповіді від відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції (м. Одеса) стосовно ВП 51220249 отримано не було.

Разом з цим, суд зауважує, що Автоматизована система виконавчого провадження має відомості про наявні відкриті приватним виконавцем виконавчого округу Херсонської області Манікіним Дмитром Сергійовичем виконавчі провадження, відкриті після набуття акціонерним товариством «УНІВЕРСАЛ БАНК» статусу стягувача у правовідносинах, що склалися під час виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором:

- АСВП: 67823470, відкритого 09.12.2021 (стягувач: АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», боржник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 );

- АСВП: 68084303, відкритого 11.01.2022 (стягувач: АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», боржник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність витребування доказів з ініціативи суду у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій (п. 3); сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (п. 4); запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (п. 5).

Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Частиною 6 ст. 84 ЦПК України встановлено, що будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. 2. ч. 1 ст. 43 ЦПК учасники справи мають право подавати докази, яке у взаємозв`язку з положеннями ст. 44 повинно використовуватись добросовісно, а не всупереч завданню судочинства. Відповідно до п. 2 та 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Завдання законодавця при регламентації конструкції доказування полягає у забезпеченні гармонічного поєднання активності сторін та суду в цивільному судочинстві. Активність сторін відбиває приватноправові засади змагального процесу, а активність суду публічно-правовий інтерес у ефективності відправлення правосуддя. Можливість збирання доказів судом за власною ініціативою за чинним ЦПК мають обґрунтовуватися не виключно через призму змагальності, однак і з урахуванням принципу пропорційності в контексті завдань та мети цивільного судочинства. Положення процесуального законодавства щодо можливості витребування доказів за ініціативою суду у випадку недобросовісної поведінки сторони щодо доказів покликане зберегти баланс між змагальністю сторін, що забезпечує реалізацію приватноправового інтересу у цивільному судочинстві, та активністю суду в контексті принципу суддівського керівництва процесом, що відбиває публічно-правовий інтерес в ефективності цивільного судочинства. Необхідність збереження відповідного балансу прямо випливає із норми, що регулює завдання цивільного судочинства, якими є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК).

Згідно з п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово робив висновок, що принцип правової визначеності є одним з фундаментальних аспектів верховенства права (рішення у справах «Брумареску проти Румунії», «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» та ін.).Принцип правової визначеності являє собою сукупність вимог до організації та функціонування правової системи з метою забезпечення перш за все стабільного правового становища індивіда шляхом вдосконалення процесів правотворчості та правозастосування. Принцип покликаний надати можливість учасникам правовідносин передбачити результати своїх дій, набуття відповідних прав та обов`язків. Це передбачає і прогнозованість судових рішень за результатами розгляду спорів.

Суд також роз`яснює, що відповідно до ч. 10 ст. 84 ЦПК України, у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Враховуючи викладене, суд вважає, що з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, підтвердження та встановлення усіх обставин по справі є необхідність у витребуванні доказів.

З урахуванням вищевикладеного, оскільки спірні правовідносини виникли у зв`язку із можливою втратою виконавчого документу, який підлягає виконанню, суд з метою повного та всебічного розгляду справи по суті, беручи до уваги зміст заявлених вимог про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення, забезпечуючи баланс між змагальністю сторін, що забезпечує реалізацію приватноправового інтересу у цивільному судочинстві, та активністю суду в контексті принципу суддівського керівництва процесом, що відбиває публічно-правовий інтерес в ефективності цивільного судочинства, вважає за необхідне витребувати у докази, що підтверджують або спростовують наявність підстав для видачі дублікату виконавчого документу та поновлення заявнику строку для його пред`явлення на виконання.

Судове засідання слід відкласти у зв`язку з витребуванням доказів.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 19,175,177,187,274,277 ЦПК України,-

постановив:

Витребувати у приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Манікіна Дмитра Сергійовича постанови про відкриття виконавчих проваджень:

- АСВП: 67823470, відкритого 09.12.2021 (стягувач: АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», боржник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 );

- АСВП: 68084303, відкритого 11.01.2022 (стягувач: АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», боржник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

В разі відсутності (втрати) виконавчих проваджень та витребуваних документів, надати відомості про те, на підставі якого виконавчого документу відкрито вищевказані виконавчі провадження.

Інформацію необхідно надати протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання ухвали на адресу суду: м. Херсон, вул. Володимира Примаченка, 6/29, каб. 502 (судді Черниш О.Л.).

Копію ухвали надіслати особам, які є володільцями інформації, що витребовується.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала в частині витребування (відмови у витребуванні) доказів у справі окремому оскарженню не підлягає, але може бути оскаржена в апеляційному порядку разом із рішенням суду першої інстанції, ухваленого по суті спору.

Суддя Черниш О. Л.