Справа № 464/189/24
пр.№ 2-др/464/26/24
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.07.2024 Сихівський районний суд м. Львова
в складі: головуючого судді Горбань О.Ю.,
секретаря судових засідань Ліщук Ю.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відшкодування шкоди,-
Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 14 червня 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відшкодування шкоди задоволено.
Представник позивача адвокат Ганга Д.Г. 19.06.2024 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 16 000 грн.
В судове засіданні сторони не викликались, тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку.
Встановлено, що рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 14 червня 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відшкодування шкоди задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 5000 доларів США, що станом на 04.01.2024 становить 190600 грн, пеню в розмірі 622,95 грн, а в разі відсутності у нього доходу або майна, достатнього для відшкодування шкоди, вирішено стягнути в частці, якої не вистачає або в повному обсязі з його матері ОСОБА_4 , з припиненням цього обов`язку матері по досягненню ОСОБА_3 повноліття ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1529,75 грн.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Пунктом 12 частини третьої статті 2 ЦПК України визначено, що одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (частина 3 статті 137 ЦПК України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 137 ЦПК України).
У разі недотримання цих вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 137 ЦПК України).
При вирішенні питання про розподіл судових витрат, в тому числі і витрат на правничу допомогу, суд, зокрема, враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову (частина 3 статті 141 ЦПК України). Отже, витрати мають бути співмірними (складність справи, витрачений час тощо). На підтвердження своїх вимог сторона, яка вимагає їх відшкодувати, має надати детальний опис робіт, виконаних адвокатом.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова Верховного Суду України від 11 лютого 2019 року у справі №335/9780/15).
У рішенні Європейського суду з прав людини (далі- Європейський Суд) у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Такі критерії застосовує Європейський суд, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та пропорційність їх складності правовому супроводу, суд враховує те, що вказана категорія справи є справою малозначною, незначної складності, з огляду на кількість судових засідань, тому написання позовної заяви та участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції не потребувало додаткових зусиль та знання, і як наслідок, ця сума витрат є завищеною.
Керуючись статтями 133, 141, 270 ЦПК України, суд
ухвалити по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відшкодування шкоди - додаткове рішення.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн.
Додаткове рішення може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення.
Рішення суду виготовлено та підписано 02.07.2024.

Суддя О.Ю.Горбань