П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2024 року

м. Рівне

Справа № 569/565/24

Провадження № 22-ц/4815/550/24

Головуючий у Рівненському міському суді

Рівненської області: суддя Галінська В.В.

Ухвалу суду першої інстанції

(вступна і резолютивна частини)

постановлено о 12 год. 28 хв.

22 лютого 2024 року в м. Рівне

Рівненської області

Повний текст ухвали складено: не зазначено

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: Хилевич С.В.

судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Андрошулік І.А.

за участі: представників учасників справи ОСОБА_1 та адвоката Косіва Сергія Павловича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 22 лютого 2024 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

в с т а н о в и в :

У січні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - ВДВС у м. Рівному або Відділ), в якій просив визнати протиправною його бездіяльність щодо скасування арешту нерухомого майна (запис про обтяження 8381562), зареєстрований 20 січня 2009 року в Єдиному реєстрі заборон відчужень об`єктів нерухомого майна на підставі постанови б/н від 20 січня 2009 року та зняти арешт із всього нерухомого майна, що належить ОСОБА_2 , відомості про який містяться в записі про обтяження № 8381562 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, зареєстроване на підставі постанови б/н від 20 січня 2009 року, винесеної Відділом.

Мотивуючи свої вимоги, скаржник покликався на те, що відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 20 січня 2009 року о 12:30:52 за реєстраційним номером № 8381562 реєстратором: Рівненською філією державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, щодо ОСОБА_2 було зареєстровано тип обтяження - арешт нерухомого майна, невизначене майно, все нерухоме майно. Підставою обтяження вказано: постанова, б/н, від 20 січня 2009 року Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції. У зв`язку з тим, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна містяться запис про обтяження №8381562, заявник позбавлений можливості розпоряджатись своїм нерухомим майном. Згідно з інформацією, яка міститься в Єдиному реєстрі боржників, боргові зобов`язання у ОСОБА_2 відсутні. Також з інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень, щодо ОСОБА_2 виконавчі провадження відсутні. 08 грудня 2023 року до ВДВС у м. Рівному було направлено заяву з проханням зняти арешт накладений постановою, без номеру від 20.01.2009 року. Листом № 3930 від 03 січня 2024 року в знятті арешту було відмовлено.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 22 лютого 2024 року скаргу задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність ВДВС у м. Рівному щодо скасування арешту нерухомого майна.

Знято арешт із всього нерухомого майна, що належить ОСОБА_2 , відомості про який містяться в записі про обтяження № 8381562 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, зареєстроване на підставі постанови б/н від 20 січня 2009 року, внесеної ВДВС у м. Рівному.

На ухвалу ВДВС у м. Рівному подано апеляційну скаргу, де покликався на її незаконність та необґрунтованість, які полягали в неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначалось, що відповідно до даних автоматизованої системі виконавчого провадження на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження № 10864423 з виконання виконавчого листа №2-7360, виданого 19 грудня 2008 року Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь АКБ "Укрсоцбанк" солідарно боргу в сумі 93 255,51 гривень. 19 січня 2009 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, а 20 січня 2009 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно ОСОБА_2 та зареєстровано обтяження у відповідному реєстрі. 26 червня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції № 606-XIV від 21 квітня 1999 року з підстав відсутності у боржника майна з правом повторного пред`явлення до виконання. Так, в грудні 2023 року до заявника надійшла заява від представника ОСОБА_2 з проханням зняти арешт, проте оскільки рішення суду фактично не було виконано і жодних доказів виконання боржником виконавчого документа не надано, тому були відсутні підстави для зняття арешту з майна боржника. Мотивом для цього, зокрема, було й те, що повернення виконавчого документа стягувачу у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції № 606-XIV не є підставою для зняття арешту з майна боржника, адже виконавче провадження не є закінченим. Правильність таких процесуальних дій підтверджується й усталеною судовою практикою, викладеною, зокрема, у постановах Верховного Суду від 22 грудня 2021 року у справі № 634/292/21, від 12 серпня 2020 року у справі № 569/17603/18, від 26 квітня 2022 року у справі № 242/4601/20, від 04 листопада 2022 року у справі № 686/6010/14-ц. Разом з цим Закон України "Про виконавче провадження" у редакції № 1404-VIII також передбачає право стягувача у разі повернення йому виконавчого документу повторно пред`явити виконавчий документ до виконання. Посилання боржника на відсутність інформації щодо нього в Єдиному реєстрі боржників Відділ вважав необґрунтованими, оскільки виконавчий лист по виконавчому провадженню № 10864423 повернутий без виконання стягувачу 26 червня 2015 року, тобто до моменту створення Єдиного реєстру боржників. Тому і дані по цьому виконавчому провадженню не відображаються в реєстрі. Отже, були відсутніми законні підстави для зняття арешту з майна боржника, а тому не може бути визнано судом протиправною бездіяльність Відділу.

З наведених підстав просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні скарги в повному обсязі.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано, хоча про таке право роз`яснювалося ухвалою Рівненського апеляційного суду від 09 квітня 2024 року.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Учасниками справи визнається та не заперечується, що в період з 19 січня 2009 року по 26 червня 2015 року у Рівненському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області перебувало виконавче провадження №10864423 з виконання виконавчого листа Рівненського міського суду Рівненської області №2-7360 про стягнення з ОСОБА_2 на користь АКБ "Укрсоцбанк" солідарно боргу в сумі 93 255,51 гривень.

При цьому 20 січня 2009 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно ОСОБА_2 та зареєстровано обтяження № 8381562 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

В подальшому, 26 червня 2015 року, державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV з підстав відсутності у боржника майна з правом повторного пред`явлення до виконання.

08 грудня 2023 року до ВДВС у м. Рівному боржником направлено заяву з проханням зняти арешт.

Згодом листом № 3930 від 03 січня 2024 року в знятті арешту з майна боржника було відмовлено у зв`язку з відсутністю законних підстав для вчинення цієї виконавчої дії.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд попередньої інстанції виходив із того, що законодавством установлені засади непорушності права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності. При цьому відмова в задоволенні скарги щодо зняття арешту унеможливить у подальшому здійснення майнових прав заявника. На думку суду, наявність протягом тривалого часу (більше 15 років) не скасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій зі сторони стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Проте з такими висновками погодитися не можна.

Згідно із ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 березня 2023 року в справі 202/1182/22 (провадження № 61-8190св22), зазначено, що: "статтею 49 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; 2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; передачі виконавчого документа ліквідаційній комісії (або ліквідатору) у разі ліквідації боржника - юридичної особи; 8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону; 14) списання згідно із Законом України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа…

Відповідно до пункту 3.17 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 і зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №489/20802 (у редакції Наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 №2832/5), у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

Отже, з огляду на наведені норми Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 і зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №489/20802 (у редакції Наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 №2832/5) у разі повернення виконавчого документа стягувачу виконавче провадження не є закінченим.

Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 22 грудня 2021 року у справі № 634/292/21, від 12 серпня 2020 року у справі № 569/17603/18, від 26 квітня 2022 року у справі № 242/4601/20, від 04 листопада 2022 року у справі № 686/6010/14-ц.

Так, враховуючи положення пункту 2 частини першої статті 47 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV, повернення виконавчого документа стягувачу у разі відсутності у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними не означає закінчення (закриття) виконавчого провадження і не тягне за собою наслідків у вигляді неможливості розпочати його знову та не позбавляє стягувача права повторно звернутися до органу державної виконавчої служби (приватного виконавця) за виконанням судового рішення протягом встановлених законом строків, також не позбавляє стягувача звернутися до суду з заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Тому правильним є висновок про те, що у випадку незакінчення виконавчого провадження відсутні підстави для застосування правових наслідків, передбачених частиною другою статті 50 Закону України "Про виконавче провадженя" № 606-XIV, у вигляді зняття арешту.

Подібні переконання висловлені у постановах Верховного Суду від 17 січня 2018 року у справі № 910/8019/15; від 06 березня 2019 року у справі № 263/1468/17; від 01 серпня 2019 року у справі № 754/15469/16-ц, від 04 березня 2020 року у справі № 127/2-1421/09, від 16 березня 2020 року у справі № 137/1649/17, від 15 лютого 2023 року у справі № 202/1183/22.

В свою чергу право на розпорядження належним ОСОБА_2 майном без будь-яких обтяжень у вигляді арешту може бути поновлено, зокрема, шляхом добровільного виконання рішення суду.

Такі ж правові позиції вбачаються із постанови Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі № 127/2-1421/09.

Так, у постановах Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12, від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20, від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15 вказується, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Між тим, ці висновки не підлягають застосуванню до правовідносин, які склалися між учасниками виконавчого провадження, оскільки у цих справах суди встановили, що боржники погасили борг у добровільному порядку. Водночас у справі, що переглядається, відсутні докази погашення заборгованості перед банком.

Як убачається, при вирішенні процесуального питання суд першої інстанції увагу на наведені обставини не звернув, що призвело до постановлення ухвали, яка не може залишатися чинною.

Підставою для прийняття нової постанови - про відмову в задоволенні скарги відповідно до пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції задовольнити.

Скасувати ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 22 лютого 2024 року.

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні скарги на бездіяльність Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено: 02.07.2024

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: Н.М. Ковальчук

С.С. Шимків

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Рівненського апеляційного суду

02 липня 2024 року С.В. Хилевич