Справа № 188/724/24
Провадження № 2-о/188/42/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Бурди П.О.,

при секретарі судового засідання Бібіковій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява ОСОБА_1 , (далі заявник) про встановлення факту належності правовстановлюючих документів: трудової книжки та архівних довідок.

В обґрунтування заяви зазначає, що у січні 2024 року вона звернулася до відділу обслуговування громадян № 25 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області (сервісний центр) із заявою про призначення пенсії відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням № 40 від 29.01,2024, прийнятим за екстериторіальним принципом, передбаченим постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.03.2021 за № 339/35961, ГУ ПФУ в Хмельницькій області їй відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в зв`язку з відсутністю трудового стажу, тому що у заявника виявлено розбіжності по батькові в паспорті та трудовій книжці і ці записи не було враховано до загального страхового стажу, а саме:

період роботи згідно з трудовою книжкою від 02.01.1990 серії НОМЕР_1 , оскільки зазначене на першій сторінці трудової книжки по батькові особи (російською мовою « ОСОБА_2 ») не відповідає паспортним даним заявника (російською мовою « ОСОБА_3 »); також відсутня печатка організації, що видала трудову книжку;

період роботи з 06.06.1995 по 15.06.2000 згідно з довідкою від 17.10.2022 № 261, оскільки по батькові вказано « ОСОБА_4 », що не відповідає паспортним даним.

В трудовій книжці від 02.01.1990 серії НОМЕР_1 її прізвище, ім`я, по батькові вказано як « ОСОБА_1 ».

В архівній довідці, виданій 17.10.2022 відділом трудового архіву Петропавлівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області № 261, її прізвище, ім`я, по батькові вказано як « ОСОБА_1 », « ОСОБА_1 , ОСОБА_1 ./Яковлев., ОСОБА_1 ».

Крім того, в архівній довідці, виданій 19.10.2022 відділом трудового архіву Петропавлівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області № Ц- 426-22 її прізвище, ім`я, по батькові вказано як « ОСОБА_1 ».

В архівній довідці виданій 13.10.2022 Межівським архівним відділом Синельниківської РДА Дніпропетровської області № Ц-248 її прізвище, ім`я, по батькові вказано як « ОСОБА_5 », « ОСОБА_6 ». « ОСОБА_1 ».

На підставі викладеного, посилаючись на ст.ст. 4, 315, 316 ЦПК України заявник просить встановити факт належності їй правовстановлюючих документів:

трудової книжки НОМЕР_1 від 02.01.1990;

архівної довідки № 261, виданої 17.10.2022 відділом трудового архіву Петропавлівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області;

архівної довідки № Ц-426-22, виданої 19.10.2022 відділом трудового архіву Петропавлівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області;

архівної довідки № Ц-248, виданої 13.10.2022 Межівським архівним відділом Синельниківської РДА Дніпропетровської області, для оформлення пенсії.

Ухвалою суду від 22 березня 2024 ця заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного окремого провадження і призначене судове засідання.

В судове засідання заявник не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримала, просила задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, причина неявки суду не відома, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв та клопотань не надав.

Суд, вивчивши наявні у матеріалах справи докази, зазначає таке.

Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Заявнику встановлення факту належності їй трудової книжки та архвних довідок, у яких помилково зазначено її ім`я та по батькові, потрібно для оформлення пенсії.

В п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», із змінами, внесеними постановою від 25.05.1998 р. № 15, міститься роз`яснення, що на підставі п. 6 ст. 273 ЦПК Української РСР суд може встановлювати факти належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали. Суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, що відповідає п. 6 ст. 273 ЦПК Української РСР, суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до ст. 48 КЗпП України в редакції, що діяла на час виникнення трудових првовідносин заявника, трудова книжка була основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок ведення трудових книжок визначався Кабінетом Міністрів України. Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях була затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993, і є чинною до цього часу.

Згідно з приписами ст. 48 КЗпПП України в редакції Закону України від 05.02.2021 облік трудової діяльності працівника здійснюється в електронній формі в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у порядку, визначеному Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

На вимогу працівника, який вперше приймається на роботу, трудова книжка оформляється роботодавцем в обов`язковому порядку не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу.

Власник або уповноважений ним орган на вимогу працівника зобов`язаний вносити до трудової книжки, що зберігається у працівника, записи про прийняття на роботу, переведення та звільнення, заохочення та нагороди за успіхи в роботі.

Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.

Отже, обов`язок оформлення та ведення трудових книжок покладався і покладається на роботодавця, відповідно саме роботодавець, а не працівник, несе відповідальність за правильність внесення відомостей до трудової книжки, а держава здійснює за цим контроль.

У частинах 1-4 статті 10 ЦПК України визначено:

1. Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

2. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

3. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

4. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04), прийнятому 20.10.2011 (набуло статусу остаточного 20.01.2012) зазначено складові принципу «належного урядування»:

1. Державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб, у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права,

2. На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси

3. Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам.

4. Потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

5. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися коштом осіб, яких вони стосуються.

6. У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип «належного урядування» може не лише покладати на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку, а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові.

Принцип «належного урядування» є вкрай важливим для розбудови правової держави. Кожна посадова особа суб`єкта владних повноважень при прийнятті рішення та вчиненні певної дії має дотримуватися зазначеного принципу. Саме дотримання всіх його складових дозволяє забезпечити високий рівень правовладдя у країні, гарантувати реалізацію прав громадян, та як заходу попередження, зменшити кількість позовів громадян проти суб`єктів владних повноважень.

Суд вважає, що цей принцип є застосовним не тільки до відносин державних органів з громадянами держави, а й до інших правовідносин, у яких держава здійснює контроль за дотриманням встановлених нею правил, оформлених у вигляді законодавства, зокрема, трудового. Саме державою визначено правила оформлення роботодавцями, незалежно від форми власності, найманих працівників на роботу, обов`язок видачі та ведення трудових книжок, порядок внесення до них записів про роботу.

Застосовуючи принцип «належного урядування» до відносин роботодавця та найманого працівника, суд дійшов висновку, що заявник не повинен нести відповідальність за помилки осіб, які неналежним чином виконали обов`язки по веденню трудової книжки заявника та внесення відомостей про її ім`я та по батькові в первинні документи по прийому і звільненню з роботи, переміщень і переведень, обліку робочого часу та нарахованої заробітної плати.

Судом встановлено, у паспорті громадянина України серії НОМЕР_2 , виданому Петропавлівським РВ УМВС України в Дніпропетрвській області 25 грудня 2000 року, та у картці платника податків прізвище, ім`я та по батькові заявника записано як ОСОБА_1 .

Таким чином, розбіжності в написанні по батькові заявника у паспорті та трудовій книжці пов`язані лише з перекладом її по батькові з російської мови на українську: « ОСОБА_3 » переклали як « ОСОБА_1 , ОСОБА_1 ./Яковлев., ОСОБА_1 », « ОСОБА_1 », « ОСОБА_1 ,», « ОСОБА_5 », « ОСОБА_6 », « ОСОБА_1 » . Цей висновок суду підтверджується тим, що на сторінці 1 паспорту заявника зазначене її по батькові українською мовою « ОСОБА_7 », а на сторінці 2 паспорту заявника зазначене її прізвище російською мовою « ОСОБА_3 ».

Враховуючи, що по батькові заявника, зазначене в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 02.01.1990, в якій вказано по батькові як « ОСОБА_2 », збігається з прізвищем та ім`ям цієї особи, зазначеним у паспорті громадянина України серії НОМЕР_2 , виданому Петропавлівським РВ УМВС України в Дніпропетрвській області 25 грудня 2000 року, і підстав вважати, що ця трудова книжка належить іншій особі, немає, суд дійшов висновку про задоволення заяви в частині належності заявнику трудової книжки.

Що стосується скорочень імені та по батькові, наявних в архівних довідках, виданих заявнику, суд, враховуючи відсутність підстав вважати, що ці архівні довідки стосуються іншої особи, вбачає за необхідне також застосувати принцип «належного урядування».

У п. 45 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 зазначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».

Таким чином, суд поза розумним сумнівом встановив, що досліджені ним належні та допустимі докази є достатніми для висновку про належність заявнику документів, вказаних у її заяві.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 293, 294, 315-319, 354 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, , місце знаходження: 29000, вул. Герцена, буд. 10, м. Хмельницький, про встановлення факту належності трудової книжки та архівних довідок задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці с. Григорівка Межівського району Дніпропетровської області, ІПН (РНОКПП) НОМЕР_3 таких правовстановлюючих документів:

трудова книжка серії НОМЕР_1 від 02.01.1990, в якій вказано прізвище, ім`я, по батькові як « ОСОБА_1 »;

архівна довідка № 261, видана 17.10.2022 відділом трудового архіву Петропавлівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області в якій прізвище, ім`я, по батькові значиться як « ОСОБА_1 , ОСОБА_1 ./Яковлев., ОСОБА_1 », « ОСОБА_1 »;

архівна довідка № Ц-426-22, видана 19.10.2022 відділом трудового архіву Петропавлівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, в якій прізвище, ім`я, по батькові значиться як « ОСОБА_1 »;

архівна довідка № Ц-248, видана 13.10.2022 Межівським архівним відділом Синельниківської РДА Дніпропетровської області, в якій прізвище, ім`я, по батькові значиться як « ОСОБА_5 », « ОСОБА_6 », « ОСОБА_1 ».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя П. О. Бурда