Справа № 289/804/24
Номер провадження 2-з/289/12/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.10.2024 м. Радомишль

Суддя Радомишльського районного суду Житомирської області Кириленко О.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення його позову до Радомишльської міської ради Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, ОСОБА_3 про визнання незаконними та скасування рішень Радомишльської міської ради Житомирської області та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, скасування записів в Поземельній книзі земельних ділянок, скасування відомостей Державного земельного кадастру щодо інформації про технічну документацію,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання незаконними та скасування рішень Радомишльської міської ради Житомирської області та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, скасування записів в Поземельній книзі земельних ділянок, скасування відомостей Державного земельного кадастру щодо інформації про технічну документацію.

11.10.2024 ОСОБА_1 подав суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в якій просить:

- заборонити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 здійснювати будь-які будівельні роботи на земельній ділянці, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :06:005:0409, площею 0,1000 га та вживати будь-яких заходів щодо оформлення дозвільних документів щодо будівництва та введення в експлуатацію нерухомого майна на земельній ділянці з кадастровим номером :06:005:0409, площею 0,1000 га, у тому числі подавати відповідні документи для реєстрації органів державного архітектурно-будівельного контролю і нагляду;

- заборонити органам державного архітектурно-будівельного контролю і нагляду здійснювати реєстрацію дозвільних документів щодо будівництва та введення в експлуатацію будівель та споруд, які розміщені на земельній ділянці, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :06:005:0409, площею 0,1000 га;

- заборонити всім державним реєстраторам прав на нерухоме майно в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також будь-яким іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти будь-які дії, пов`язані з посвідченням будь-яких правочинів, а також інші реєстраційні дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно земельну ділянку розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :06:005:0409, площею 0,1000 га;

- заборонити будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно та державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам, вчиняти будь-які дії, пов`язані з реєстрацією права власності на об`єкти нерухомості, розташовані на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :06:005:0409, площею 0,1000 га, вносити до Державного реєстру речових прав відомості про реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :06:005:0409, площею 0,1000 га.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилається на те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вчиняють дії щодо оформлення та реєстрації самочинно збудованих споруд, які знаходяться на земельній ділянці з кадастровим номером :06:005:0409, площею 0,1000 га, зокрема гаража, сарая, погреба, що підтверджується дозвільним документом з порталу Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. Невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та очевидними є ознаки протиправності щодо оформлення об`єктів нерухомості на спірній земельній ділянці та може потягнути за собою зміну предмета спору чи ініціювання нового спору.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно частини 1 статті 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб.

Відповідно до частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову, перелік яких визначений у статті 150 цього Кодексу, а також інші заходи, необхідні для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 частини першої статті 150 ЦПК України.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 31 січня 2019 року у справі №761/45074/17, Верховний Суд зазначив, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі №753/22860/17 (провадження №14-88цс20) зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Зі змісту позову ОСОБА_1 встановлено, що останній оскаржує підстави набуття ОСОБА_2 та ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а також набуття ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку площею 0,047 га.

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер інформаційної довідки 361925081 від 15.01.2024, земельна ділянка з кадастровим номером :06:005:0409 за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві спільної часткової власності відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 103-104).

Як встановлено з інформації з порталу Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва зареєстровано дозвільний документ, реєстраційний №ІУ4, тип - реєстрація декларації про готовність до експлуатації об`єкта за амністією, назва об`єкта - нове будівництво сарая літ. "К", погріба літ. "Пгр", за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 68).

Системний аналіз наведених позивачем аргументів та наявних на їх підтвердження фактичних даних дає підстави дійти висновку про наявність підстав вважати, що між сторонами дійсно наявний спір з приводу правомірності набуття відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у власність земельної ділянки з кадастровим номером :06:005:0409.

Отже, врахувуючи, що існує реальна вірогідність того, що згадані відповідачі можуть вільно та на власний розсуд здійснювати правомочності володіння та користування, розпорядження вищевказаною земельною ділянкою, зокрема для зведення нерухомості, що може призвести до ускладнення розгляду цієї справи внаслідок розширення кола учасників справи, а також розширення позовних вимог, що негативно впливає на строки розгляду справи, виконання рішення суду та ефективність розгляду цієї справи, суд вважає, що доводи заяви про забезпечення позову достатніми для їх задоволення, а зазначені способи забезпечення є співмірними позовним вимогам, а їх вжиття буде мати наслідком лише збереження існуючого становища до розгляду справи по суті, не зумовить фактичного вирішення спору по суті та не порушує будь-яких прав третьої особи.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 149-153, 260, 353, 354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про його забезпечення позову до Радомишльської міської ради Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, ОСОБА_3 про визнання незаконними та скасування рішень Радомишльської міської ради Житомирської області та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, скасування записів в Поземельній книзі земельних ділянок, скасування відомостей Державного земельного кадастру щодо інформації про технічну документацію задовольнити.

Забезпечити вищевказаний позов ОСОБА_1 .

Заборонити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 здійснювати будь-які будівельні роботи на земельній ділянці, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :06:005:0409, площею 0,1000 га та вживати будь-яких заходів щодо оформлення дозвільних документів щодо будівництва та введення в експлуатацію нерухомого майна на земельній ділянці з кадастровим номером :06:005:0409, площею 0,1000 га, у тому числі подавати відповідні документи для реєстрації органів державного архітектурно-будівельного контролю і нагляду.

Заборонити органам державного архітектурно-будівельного контролю і нагляду здійснювати реєстрацію дозвільних документів щодо будівництва та введення в експлуатацію будівель та споруд, які розміщені на земельній ділянці, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :06:005:0409, площею 0,1000 га.

Заборонити всім державним реєстраторам прав на нерухоме майно в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також будь-яким іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти будь-які дії, пов`язані з посвідченням будь-яких правочинів, а також інші реєстраційні дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно земельну ділянку розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :06:005:0409, площею 0,1000 га.

Заборонити будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно та державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам, вчиняти будь-які дії, пов`язані з реєстрацією права власності на об`єкти нерухомості, розташовані на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :06:005:0409, площею 0,1000 га, вносити до Державного реєстру речових прав відомості про реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :06:005:0409, площею 0,1000 га.

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років.

Копію ухвали для відома та виконання направити всім учасникам справи та відповідним державним органам.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Стягувач (позивач): ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Боржники (відповідачі): ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОККП НОМЕР_2 ; ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОККП НОМЕР_3 .

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

На ухвала може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Олег КИРИЛЕНКО