ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5258/24 Справа № 234/1020/18 Суддя у 1-й інстанції - Білоусова О.М. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючої - Городничої В.С.,

суддів: Петешенкової М.Ю., Красвітної Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Панасенко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м.Дніпрі апеляційну скаргу Акціонерного товариства Державний Ощадний банк України на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2024 року про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі №234/1020/18 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Державний Ощадний банк України про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИЛА:

В провадження Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшла ухвала Верховного суду, якою доручено Дніпропетровському районному суду Дніпропетровської області вирішити питання щодо відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі №234/1020/18 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки без відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі відповідно до ст.ст. 488,489 ЦПК України неможливо вирішити питання щодо розгляду касаційної скарги АТ «Державний Ощадний банк України» на постанову від 21 грудня 2021 року.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2024 року відновлено втрачене судове провадження в частині судових рішень по цивільній справі № 234/1020/18 за ухвалою Верховного суду про відновлення втраченого провадження справи 234/1020/18 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Суд вважав встановленим зміст відновленого рішення Краматорського міського суду Донецької області від 12 червня 2018 року, постанови Донецького апеляційного суду від 12 грудня 2018 року, постанови Касаційного цивільного суду Верховного суду від 27 січня 2021 року, постанови Донецького апеляційного суду від 31 березня 2021 року, постанови Касаційного цивільного суду Верховного суду від 22 вересня 2021 року, постанови Донецького апеляційного суду від 21 грудня 2021 року, ухвали Донецького апеляційного суду від 22 лютого 2022 року, ухвали Касаційного цивільного суду Верховного суду від 01 серпня 2022 року.

.

Не погоджуючись зі вказаною ухвалою, АТ Державний ощадний банк України звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати та прийняти нове рішення про відновлення втраченого судового провадження у справі №234/1020/18 з урахуванням копій документів, поданих АТ Ощадбанк за клопотанням від 13 лютого 2024 року, посилаючись на те, що дане судове рішення є незаконним, ухвалено з порушенням норм процесуального права, без з`ясування всіх наявних у сторін документів по даній справі, що суперечить ст. 493 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, не скористалась та відзиву на апеляційну скаргу не подавала.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у січні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк», у якому просила суд: визнати незаконним та скасувати наказ № 706-к від 08 грудня 2017 року про притягнення її до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани; визнати незаконним та скасувати наказ № 757-к від 28 грудня 2017 року про її звільнення з посади начальника відділу інкасації коштів та перевезення валютних цінностей філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк»; поновити її на посаді начальника відділу інкасації коштів та перевезення валютних цінностей філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк»; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29 грудня 2017 року по день ухвалення судом рішення.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 12 червня 2018 року, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного суду від 12 грудня 2018 року, у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 27 січня 2021 року скасовано постанову Донецького апеляційного суду від 12 грудня 2018 року в частині позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі та задоволено позовні вимоги у цій частині.

Визнано незаконним та скасовано наказ від 28 грудня 2017 року № 757-К про звільнення ОСОБА_1 та поновлено її на посаді начальника відділу інкасації коштів та перевезення валютних цінностей філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк». Постанову Донецького апеляційного суду від 12 грудня 2018 року в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасовано та в цій частині справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Донецького апеляційного суду від 31 березня 2021 року скасовано рішення Краматорського міського суду Донецької області від 12 червня 2018 року в частині стягнення з ПАТ «Державний Ощадний банк України» середнього заробітку за час вимушеного прогулу та судового збору.

Задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Стягнуто з АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» на користь ОСОБА_1 646 970, 80 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 29 грудня 2017 року по 27 січня 2021 року включно.

Зобов`язано АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» утримати із зазначеної суми податки та обов`язкові платежі.

Вирішено питання стосовно розподілу судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 22 вересня 2021 року скасовано постанову Донецького апеляційного суду від 31 березня 2021 року, справу направлено на новий розгляд до апеляційного суду.

Постановою Донецького апеляційного суду від 21 грудня 2021 року скасовано рішення Краматорського міського суду від 12 червня 2018 року в частині відмови у стягненні з ПАТ «Державний Ощадний банк України» середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено.

Стягнуто з АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 29 грудня 2017 року по 16 лютого 2021 року включно в сумі 1 221 971, 01 грн.

Зобов`язано АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» утримати із зазначеної суми податки та обов`язкові платежі.

Вирішено питання стосовно розподілу судових витрат.

28 грудня 2021 року АТ «Державний ощадний банк України» (АТ «Ощадбанк») подало до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Донецького апеляційного суду від 21 грудня 2021 року у вказаній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 19 січня 2022 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою АТ «Державний ощадний банк України» (АТ «Ощадбанк») на постанову Донецького апеляційного суду від 21 грудня 2021 року, витребувано з Краматорського міського суду Донецької області цивільну справу № 234/1020/18.

Згідно з розпорядженням Голови Верховного Суду від 15 березня 2022 року № 8/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Краматорський міський суд Донецької області)» змінено територіальну підсудність судових справ Краматорського міського суду Донецької області, визначено територіальну підсудність таких судових справ Індустріальному районному суду м. Дніпропетровська.

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» указане розпорядження Голови Верховного Суду є підставою для передачі усіх справ, які перебували на розгляді суду, територіальна підсудність якого змінюється.

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України"Про судоустрій і статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Вища рада правосуддя рішенням від 25.07.2023№ 747/0/15-23 змінила територіальну підсудність судових справ Краматорського міського суду Донецької області на Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області.

Судом першої інстанції також встановлено, що справа № 234/1020/18 станом на 14 квітня 2023 року з Краматорського міського суду Донецької області до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська не надходила, в АСДС не реєструвалась та не перебуває на зберіганні чи в будь-якому іншому володінні.

Крім того, у відповідь на запит щодо надання інформації відносно цивільної справи № 234/1020/18 на електронну пошту Верховного Суду надійшов лист Донецького апеляційного суду від 01 серпня 2023 року № 3.10-12/31/2023, у якому, зокрема, повідомляється, що згідно з даними автоматизованої системи документообігу суду КП «Д-3» в провадженні Донецького апеляційного суду в м. Бахмут перебувала цивільна справа № 234/1020/18 за заявою представника АТ «Державний ощадний банк України» Кокольського С. І. про роз`яснення постанови Донецького апеляційного суду від 21 грудня 2021 року. Зазначено, що ухвалою Донецького апеляційного суду від 22 лютого 2022 року в задоволенні заяви відмовлено.

З`ясовано, що після введення воєнного стану в Україні більшість судових справ, які знаходились в будівлі Донецького апеляційного суду в м. Бахмут були евакуйовані та після вирішення питання про зміну територіальної підсудності справ передані до Дніпровського апеляційного суду. Однак під час прийому судових справ було виявлено відсутність кількох справ, у тому числі і цивільної справи № 234/1020/18 (провадження суду апеляційної інстанції № 22-з/804/14/22), про що складено акт від 17 серпня 2022 року № 58/22, тобто справа вважається втраченою.

Відновлюючи втрачене судове провадження у справі 234/1020/18, суд першої інстанції вважав можливим відновити судове провадження лише в частині судових процесуальних документів, які розміщені в Єдиному державному реєстрі судових рішень, а в частині наданих сторонами копій документів суд вважав неможливим відновити провадження, оскільки документи надані в копіях, що позбавляє суд можливості пересвідчитись в їх відповідності до оригіналу.

З даним висновком колегія суддів не може погодитись в повному обсязі, оскількинорми ЦПК України не містять законодавчого визначення поняття «втрачене судове провадження», однак, виходячи з їх змісту, втрата судового провадження - це повна або часткова втрата цивільної справи, якій присвоєно певний порядковий номер та заведено статистичну картку та у якій має місце відображення усіх процесуальних дій та актів в рамках такого провадження.

При цьому з урахуванням статті 488 ЦПК України відновлені можуть бути як всі, так і частина документів (окремий документ) конкретної цивільної справи позовного, наказного чи окремого провадження, яке було закінчене ухваленням рішення або постановленням ухвали про його закриття.

Порядок відновлення судового провадження, втраченого у зв`язку з припиненням діяльності судів на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим (АР Крим), окремих районах Донецької та Луганської областей, а також у зв`язку з проведенням антитерористичної операції (АТО), при цьому враховуючи положення Закону України Про правовий режим воєнного стану, який дії по всій території України, окрім положень ЦПК України, регламентується також спеціальним законодавством. Так, питання щодо підсудності справ про відновлення судового провадження, втраченого на цих територіях, визначається відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» або Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції». Крім того, вирішення питання підсудності у цій категорії справ має здійснюватись з урахуванням, зокрема, розпорядження голови Верховного Суду Про зміну територіальної підсудності судових справи в умовах воєнного стану від 06 березня 2022 року №1/0/9-22.

Слід зауважити, що нормами розділу X ЦПК України не передбачено з якою метою може бути ініційоване питання про відновлення втраченого судового провадження. Однак відповідно до вимог, які ставляться до заяви про відновлення втраченого судового провадження, зазначення у ній мети відновлення є обов`язковим (частина друга статті 491 ЦПК України).

По даній категорії справ метою відновлення втраченого судового провадження може бути, зокрема, апеляційне чи касаційне оскарження судового рішення.

Саме від мети відновлення судового провадження може залежати обсяг документів втраченого судового провадження, які будуть відновлені. При цьому питання щодо обсягів відновлення втраченого судового провадження законодавцем віднесено на розсуд суду. Так, відповідно до статті 494 України суд ухвалює рішення про відновлення втраченого провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

Нормами України, що регулюють порядок відновлення втраченого судового провадження, не визначено, з яких причин судове провадження може бути втрачено. Разом з тим судове провадження може бути відновлене незалежно від причин його втрати, які можуть мати як об`єктивний, так і суб`єктивний характер.

До об`єктивних причин втрати судового провадження (які не залежать від волі людини) можна віднести, зокрема, стихійне лихо (землетрус, повінь, ураган тощо), аварію техногенного характеру (пожежа, затоплення приміщення тощо), військові дії.

Суб`єктивними причинами втрати судового провадження (які залежать від волі людини) можуть бути, зокрема, знищення матеріалів в ході військових дій.

Відновлення втраченого судового провадження не вирішує питання щодо суб`єктивних матеріальних прав та обов`язків осіб, а є судовим захистом процесуальних прав, які пов`язані із втратою судового провадження.

Колегія суддів наголошує, що відповідно до міжнародного та європейського права з прав людини поняття доступу до правосуддя зобов`язує держави гарантувати право кожної особи на звернення до суду (за певних обставин, до альтернативного органу вирішення спорів), з метою отримання юридичного захисту, у разі якщо права особи були порушені. Таким чином, це також право, яке допомагає особі домогтися реалізації своїх прав.

Доступ до правосуддя охоплює низку людських прав, а саме: право на справедливий суд згідно зі статтями 6 ЄКПЛ та 47 Хартії основних прав ЄС і право на ефективний засіб правового захисту згідно зі статтями 13 ЄКПЛ та 47 Хартії.

Колегія суддів відзначає, що в ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувались судом і які процесуальні дії вчинялись з втраченого провадження.

За правилом ч.1-3 ст.494 ЦПК України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

Тлумачення ч.1ст. 494 ЦПК України дає підстави для висновку, що допускається відновлення втраченого провадження в частині, якщо провадження втрачено у відповідній частині. При цьому, не допускається відновлення втраченого провадження в частині, якщо воно втрачене повністю (ухвала Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі №111/2150/13-ц, провадження №61-24083сво18).

У разі недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження суд відмовляє у відновленні втраченого судового провадження і роз`яснює учасникам справи право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів.

Безпосереднім об`єктом відновлення є конкретний перелік відсутніх повністю або частково матеріалів втраченої цивільної справи. Предметом відновлення є зміст окремих процесуальних документів чи їх частин, що містились у втраченій цивільній справі.

Разом з тим, суд першої інстанції у своїй ухвалі не зазначив, на підставі яких поданих сторонами документів проводилось в судовому порядку відновлення судової справи лише в частині судових процесуальних документів, а також не зазначив, які документи подавались сторонами на огляд суду, які містились у втраченій справі та з яких причин ці документи не було відновлено.

Крім того, колегія суддів наголошує, що згідно з вимогами ст.ст. 488-490 ЦПК України особливістю цього виду провадження є те, що суду відведена у ньому досить активна роль і навіть, за відсутності відповідних клопотань заявника, суд має вживати всіх можливих заходів для витребування необхідних документів, матеріалів, допиту свідків тощо, оскільки у разі, якщо провадження не буде відновлене, особа втратить можливість реалізувати захист свого порушеного, оспорюваного чи невизнаного права або охоронюваного законом інтересу.

Така позиція узгоджується із висновками ВССУ у справі № 6-51905св12, де в ухвалі від 12 червня 2013 року зазначено, що для вирішення питання про відновлення провадження суддя повинен був вжити всіх заходів для витребування інших (крім тих, які були подані заявником) необхідних документів, у тому числі витребування документів із справ, які були виділені в окреме провадження.

У постанові Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі №435/4160/13-ц зазначено, що згідно з частинами третьою, четвертою статті 494 ЦПК України у разі недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження суд відмовляє у відновленні втраченого судового провадження і роз`яснює учасникам справи право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів. У цій справі провадження було втрачене повністю, проте відновлено лише частково, а оскільки не допускається відновлення втраченого провадження в частині, якщо воно втрачено повністю, то апеляційний суд із дотриманням норм процесуального права, виконавши вказівки Верховного Суду, зазначені в постанові від 07 листопада 2018 року, зробив правильний висновок про неможливість розгляду справи в апеляційному порядку в зв`язку з неповним відновленням провадження, в зв`язку з чим обґрунтовано закрив апеляційне провадження в справі.

Переглядаючи ухвалу суду першої інстанції в апеляційному порядку у цій справі, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, не вжито всіх можливих заходів щодо витребування у сторін всіх наявних документів, які вони подавали до матеріалів цієї справи, як і не враховано те, що цивільна справа втрачена повністю, а тому не може бути відновлена лише в частині процесуальних судових документів, що суперечить вимогам ст.488-490 ЦПК України.

Виходячи з викладеного, колегія суддів приходить до висновку що суд першої інстанції дійшов не вірного висновку, відновивши судове провадження у справі 234/1020/18 лише частково, тобто з порушенням норм процесуального права, що є безумовною підставою для скасування ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2024 року, у відповідності до вимог ст. 379 ЦПК України, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі №234/1020/18.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 379, 382-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Державний Ощадний банк України задовольнити частково.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2024 року скасувати, направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі №234/1020/18.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: М.Ю. Петешенкова

Т.П. Красвітна