Справа № 646/6217/19
№ провадження 2/646/242/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.11.24 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Янцовської Т.М.,

за участю секретаря Григоренко І.Б.,

представника позивачки ОСОБА_1 ,

представника відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 646/6217/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод ту здійсненні права власності,

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом про усунення перешкод у володінні та користуванні належною їй нерухомістю - 42/100 частини житлового будинку літ.А-1, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , зобов`язання відповідачки ОСОБА_4 , якій належить сарай площею 54 кв.м, з похідним льохом та паркан з боку вулиці Квіткінській, що розташовані на сусідній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 , демонтувати бокові стіни сараю, що спираються на стіну її житлового будинку А-1 та перенести зазначений сарай усередину земельної ділянки, зробити прохід між сараєм та стіною житлового будинку літ.А-1 шириною не менше одного метру, від`єднати конструкції паркану від лівого куту житлового будинку літ.А-1 та встановити його на відстані від будинку не менше одного метру. В обґрунтування позову зазначила, що на праві приватної власності їй належать у житловому будинку із надвірними будівлями, розташованому у АДРЕСА_2 , №26 - 28/100 частини на підставі договору купівлі-продажу, посвідченому державним нотаріусом Першої ХДНК 16 липня 1977 р., та 14/100 частини на підставі договору купівлі-продажу, посвідченому державним нотаріусом Першої ХДНК 31 травня 1996 р. Зазначений житловий будинок літ.А-1 до 1917 року забудови, загальною площею 199,1 кв.м, житловою площею 128,8 кв.м складається з трьох житлових квартир. Квартира за АДРЕСА_3 , яка має окремий вхід та окрему систему життєзабезпечення, житловою площею 31,5 кв.м знаходиться у її користуванні. Квартири за АДРЕСА_4 та АДРЕСА_2 знаходяться у користуванні інших співвласників житлового будинку. Житловий будинок та надвірні будівлі розташовані на земельній ділянці площею 413 кв.м, наданій під забудову рішенням Червонозаводської районної ради народних депутатів №39 від 19.06.1956 р. Земельна ділянка не приватизована. Житловий будинок літ. А-1 розташований у лівому куту земельної ділянки, займає більшу частину всієї земельної ділянки. По червоній лінії він розташований по АДРЕСА_5 , а зовнішня стіна довжиною 9,75+5,80 метри, що протилежна фасаду, виходить до двору домоволодіння за АДРЕСА_2 . Межа між будинком АДРЕСА_6 та сусіднім будинком за АДРЕСА_2 , проходить безпосередньо по стіні, протилежній фасаду будинку АДРЕСА_6 , тобто стіна приміщень її квартири є стіною будинку АДРЕСА_6 та межею між будинком АДРЕСА_6 та будинком АДРЕСА_2 . Довжина цієї стіни складає 15,55 м, вона є глухою, за винятком невеликого віконця у приміщенні коридору 3-3. Стіна є несучою, дерев`яною, облицьованою цеглою у 0,5 цеглини. По стіні довжиною 15,55 м. розташовані приміщення тільки її квартири за АДРЕСА_3 , а саме житлове приміщення 3-4, коридор 3-3, кухня 3-1, сан.вузол 3-2. Декілька років потому сусідка ОСОБА_5 - співвласник житлового будинку за АДРЕСА_2 , без дозволу позивачки прибудувала до стіни її будинку А-1, три цегляні стіни, які разом із стіною її будинку склали прямокутник, площею приблизно 54 кв.м. Це позбавило позивачку можливості ремонтувати стіну свого будинку. У грудні 2018 року ОСОБА_5 продала свою нерухомість - 490/900 часток житлового будинку по АДРЕСА_2 іншій особі відповідачці ОСОБА_4 , яка посилається на те, що це її власність, яка набута законним шляхом. Крім того, відповідачка під час ремонту свого паркану, який знаходиться по АДРЕСА_2 , зробила його заввишки більше 2,00 метрів, побудував його впритул до лівого куту житлового будинку літ.А-1 та закріпивши паркан металевими крюками, забитими у стіну будинку позивачки. Наявність сусіднього сараю та паркану порушують права позивачки як власника.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 вимоги, викладені в позові, підтримала у повному обсязі і просила задовольнити позов, посилаючись на обставини, викладені в ньому.

У судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, пояснив, що після купівлі-продажу 14 грудня 2018 р. 490/900 часток житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_2 відповідачкою ОСОБА_4 не було побудовано жодних нових споруд за даною адресою, а також не були добудовані уже існуючи будівлі. Висновком експертів №11889/11890 від 28 лютого 2023 р. було встановлено, що приміщення, належні ОСОБА_4 знаходяться у задовільному стані, при цьому ОСОБА_3 скаржиться на незадовільний стан стін своєї прибудови та надмірну вологість, що може спричинити негативні наслідки для будівель належних відповідачці ОСОБА_4 . Зазначеним висновком встановлено: льох літ. «Г», сарай літ. «Л» (розташовані за адресою АДРЕСА_2 ) відповідають вимогам нормативних документів. В свою чергу, житловий будинок літ. «А-1», прибудова літ. «аі» розташовані за адресою АДРЕСА_2 , не відповідають вимогам нормативних документів.

Ухвалою суду від 30.09.2019 року провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито в порядку загального позовного провадження.

Розпорядженням Голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10 березня 2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» у зв`язку із неможливістю Червонозаводським районним судом м. Харкова здійснювати правосуддя під час воєнного стану визначено територіальну підсудність судових справ цього суду за Ленінським районним судом м. Полтави.

Надалі розпорядженням Голови Верховного Суду № 65 від 17 листопада 2022 року «Про відновлення територіальної підсудності судових справ окремих судів м. Харкова та Харківської області» з 23 листопада 2022 року відновлено територіальну підсудність судових справ Червонозаводського районного суду м. Харкова, змінену розпорядженням Голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10 березня 2022 року.

Ухвалою суду від 22.11.2023 року у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що за договором купівлі-продажу від 16.07.1977 р., посвідченого державним нотаріусом Першої харківської державної нотаріальної контори, в реєстрі № 8-892, ОСОБА_6 продала, а позивачка ОСОБА_3 купила 28/100 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель за адресою АДРЕСА_2 на земельній ділянці розміром 413 кв.м., який складається з жилого будинку літ. «А-1», дерев`яний, обкладений цеглою, жилою площею 129,8 кв.м.

За договором купівлі-продажу від 31.05.1996 р., посвідченого державним нотаріусом Першої харківської державної нотаріальної контори, Коровкіна О.І. продала, а позивачка ОСОБА_3 купила 14/100 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель за адресою АДРЕСА_2 на земельній ділянці розміром 413 кв.м., який складається з жилого будинку літ. «А-1», дерев`яний, обкладений цеглою, жилою площею 129,8 кв.м.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 10.06.2019 р. за відповідачкою ОСОБА_4 зареєстровано право власності на 490/900 частин житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 , загальна площа (кв.м): 186.4, житлова площа (кв.м): 98.7, матеріали стін: дерев`яний, обкладений цеглою, житловий будинок літ. А-1 загальною площею 186,4 кв.м., житловою площею 98,7 кв.м., а також прибудови: літ. "а4", "а5", ганок - літ. "аб", тамбур - літ. "а7", ганок - літ. "а8", надвірні будівлі та споруди: літ. "Г" - льох, літ. "Ж" -гараж, літ. "К" - льох, літ. "Л" - сарай, літ. "М" - котельня, вигрібна яма -'№3, паркан - №4, ворота з хвірткою - №5, паркан - №6, вигрібна яма - №7, паркан - №8, хвіртка - №9.

В технічному паспорті, виготовленому станом на 12.11.1988 р., на житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 відсутній штамп маркування щодо самовільних будівель і споруд.

В технічному паспорті, виготовленому станом на 13.11.2018 р., на житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 відсутній штамп маркування щодо самовільних будівель і споруд.

Згідно висновку експертів № 11889/11890 за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної та пожежно-технічної експертизи від 28.02.2023 р. розташування сараю літ. «Л», розміром 13,60 х 3,95 м (з фактичним розміром 3,95 м) із внутрішнім льохом літ. «Г», які знаходяться у дворі житлового будинку АДРЕСА_2 , відповідно до розташування житлового будинку АДРЕСА_2 , не відповідає діючим будівельним нормам. Відповідно до будівельних норм і правил, для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту, відстань від стіни житлового будинку АДРЕСА_2 , що є межею земельної ділянки, від найбільш виступної конструкції стіни сараю літ. «Л» - не менше 1,0 м. Паркан розташований по межі земельної ділянки АДРЕСА_2 та відповідає діючим будівельним нормам. В нормативній документації не нормується, як саме необхідно виконувати кріплення конструкції паркану. Кріплення конструкції існуючого паркану не порушують конструкції стін житлового будинку АДРЕСА_2 . Влаштування сараю літ. «Л», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 до зовнішньої стіни житлового будинку літ. «А-1» з прибудовою літ. «а1», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , не відповідає будівельним та протипожежним нормам. Стіна житлового будинку АДРЕСА_6 , а саме прибудови літ. «а1», по АДРЕСА_2 не використовується як стіна сараю літ. «Л» з льохом літ. «Г», що знаходяться у житловому будинку АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги та заперечення учасників сторін, та інших обставин, які мають значення для справи.

Частинами 6, 7 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 41 Конституції України та статтею першою Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Згідно з частинами першою, другою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення будь-яких порушень його права власності, гарантованого статтею 41 Конституції України, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням володіння. При цьому право власності має захищатися лише при доведеності самого факту його порушення діями відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення ним цього права із застосування наслідків, в тому числі і звільнення земельної ділянки від самовільно зведених споруд шляхом їх знесення чи усунення інших перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Пунктом 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» встановлено, що застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об`єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача.

Верховний Суд в постанові від 12 квітня 2018 року по справі № 926/2189/17 зазначив, що негаторний позов пред`являється у випадках, коли власник має своє майно у володінні, але дії інших осіб перешкоджають йому вільно його використовувати або розпоряджатися ним. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення третьою особою перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження та користування належним йому майном. Предмет негаторного позову становить вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом. Підставою негаторного позову слугують посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують протиправні дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення цих правомочностей. При цьому, для задоволення вимог власника достатньо встановити факт об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей. Таким чином, право власності як абсолютне право має захищатися лише при доведенні самого факту порушення. Отже, встановлення саме зазначених обставин входить до предмета доказування у справах за такими позовами.

Підставою для задоволення позову про усунення перешкод в користуванні власністю є встановлення сукупності певних обставини, а саме: наявність у позивача права власності на майно та наявність перешкод у можливості користування ним своєю власністю.

Звертаючись до суду з позовом, позивачка ОСОБА_3 не надала належних та допустимих доказів того, що належний відповідачці ОСОБА_4 сарай площею 54 кв.м та паркан за адресою АДРЕСА_2 , створюють перешкоди в користуванні належним позивачці будинком літ «А»за адресою АДРЕСА_2 .

Не встановлено порушення в користуванні належним позивачці будинком літ «А»за адресою АДРЕСА_2 і проведеною у справі комплексною судової будівельно-технічною та пожежно-технічною експертизою від 28.02.2023 р., відповідно до якої стіна житлового будинку АДРЕСА_7 не використовується як стіна сараю літ. «Л» з льохом літ. «Г», що знаходяться у житловому будинку АДРЕСА_2 ; паркан розташований по межі земельної ділянки АДРЕСА_2 та відповідає діючим будівельним нормам.

При цьому судом враховано, що самовільні будівлі і споруди за адресою АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 відсутні.

За наведених обставин, позивачка ОСОБА_3 не довела факту порушення її прав, свобод чи інтересів, а тому суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається позивачка, як на підставу для задоволення її позовних вимог, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах по справі, які доводять наявність існування порушень чи реальної небезпеки порушень з боку відповідачки права власності чи законного володіння позивачки.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 319, 391 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 19, 82, 259, 263-265 ЦПК України,

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод ту здійсненні права власності відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

позивач - ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

відповідач - ОСОБА_4 , АДРЕСА_2 .

Суддя: Т.М. Янцовська