Справа № 669/936/24
Провадження № 2/669/338/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2024 року смт.Білогір`я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі:

головуючої Бараболі Н.С.,

за участю секретаря Бабоян А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Білогір`я цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Білогірської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області про визнання права власності на житловий будинок,

В С Т А Н О В И В :

15 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Білогірської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будовами, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Вказав, що рішенням Малоборовицької сільської ради №32 від 19 грудня 1992 року йому було виділено земельну ділянку площею 0,25 га для забудови житлового будинку. Розпорядженням №109 від 16 червня 1993 року «Про дозвіл будівництва (перебудови) індивідуального жилого будинку» надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку, згідно якого ним збудовано житловий будинок, однак право власності на вказаний будинок оформлено не було. На даний час рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно відділу центру надання адміністративних послуг виконавчого апарату Білогірської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області Яловчука В.В. відмовлено у проведенні реєстраційних дій на вказаний житловий будинок, що стало підставою звернення до суду із вказаним позовом.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. В поданій до суду заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності, позов підтримав.

Відповідач - представник Білогірської селищної ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов ОСОБА_1 визнав.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ознайомившись із заявами сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно з виписки з розпорядження виконкому Білогірської районної ради народних депутатів №109 від 16 червня 1993 року «Про дозвіл будівництва (перебудови) індивідуального житлового будинку», розглянувши рішення виконкому Малоборовицької сільської ради народних депутатів №32 від 19 грудня 1992 року про клопотання на видачу дозволу громадянину ОСОБА_1 на будівництво (перебудову) індивідуального житлового будинку і господарських будівель в с. Зіньки, дозволено громадянину ОСОБА_1 будівництво індивідуального житлового будинку на 4 кімнати, житловою площею 62,7 кв.м. і господарських будівель для особистого підсобного господарства площею 60 кв.м. в с.Зіньки на земельній ділянці, площею 0,25 га., виділеної рішенням виконкому №32 від 19 грудня 1992 року. Крім того, доручено районному архітектору видати забудовнику будівельний паспорт на будівництво земельної ділянки. З матеріалів будівельного паспорта встановлено, що на підставі вказаного розпорядження погоджено план забудови земельної ділянки індивідуального забудовника в с.Зіньки та складено акт розбивки будівель в натурі від 18 червня 1993 року. Згідно вказаного акту представником районного архітектора ОСОБА_2 в присутності представника ради народних депутатів ОСОБА_3 та забудовника ОСОБА_1 проведено розбивку будівель в натурі.

Даними технічного паспорта на житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , виготовленого станом на 26 серпня 2024 року КП «Шумське БТІ» об`єкт нерухомого майна відповідає наступним характеристикам: житловий будинок загальною площею 115,2 м.кв., житловою площею 73,1 м.кв.; літня кухня хлів-гараж; погріб.

Згідно інформації архівного відділу Шепетівської районної державної адміністрації Хмельницької області №М-579*05-15 від 20.09.2024 року встановлено, що у документах архівного фонду Малоборовицької сільської ради Білогірського району Хмельницької області за 1992 рік, які знаходяться на зберіганні в архівному відділі Шепетівської РДА, відсутнє рішення виконкому селищної ради народних депутатів №32 від 19.12.1992 року (про виділення земельної ділянки для будівництва житлового будинку).

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно відділу центру надання адміністративних послуг виконавчого апарату Білогірської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області Яловчука В.В.№75182328 від 23 вересня 2024 року ОСОБА_1 відмовлено у проведенні реєстраційних дій за заявою у зв`язку із тим, що подані документи не відповідають вимогам встановленим Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Таким чином, ОСОБА_1 позбавлений можливості оформити право власності на житловий будинок у позасудовому порядку.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно з положеннями статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до частини першої статті 317Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частини перша та друга статті 319 Цивільного кодексу України).

Згідно із частиною першою статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Згідно зі статтею 392Цивільного кодексуУкраїни власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Відповідно до ч.1 ст. 31 вказаного закону для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.

Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність).

Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.

Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1).

Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 317, 319, 321, 376, 392, 328 ЦК України, ст.ст. 206, 229, 247,315, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями за АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Хмельницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 виданий Ізяславським РВ УМВС України в Хмельницькій області;

Відповідач: Білогірська селищна рада, місце знаходження: вул. Шевченка,44, смт.Білогір`я Шепетівського району, Хмельницької області, .

Суддя Наталія БАРАБОЛЯ