РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Заочне)

01.10.2024року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Рядчої Т.І.,

за участю:

секретаря Міщука О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку загального провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та одержання права на спадкування за законом разом зі спадкодавцем першої черги,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та одержання права на спадкування за законом разом зі спадкодавцем першої черги.

В обгрунтування своїх вимог вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 . Після смерті спадкоємцем першої черги є його син ОСОБА_2 . Однак, з початку 2014 року по день смерті ОСОБА_3 25.05.2019 року позивачка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу 20.11.2019 року ОСОБА_1 отримала роз`яснення Третьої Херсонської Державної нотаріальної контори Херсонської області про неможливість вчинення нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки вона не є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 .. Позивач вважає, що вона є спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_3 , оскільки проживала з ним однією сім`єю не менше п`яти років. Позивачка вказала, що надавала спадкодавцю матеріальну допомогу, сплачувала комунальні послуги, тривалий час опікувалась ОСОБА_3 , який через важку хворобу був в безпорадному стані.

Просить суд встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 однією сім`єю разом з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 з ІНФОРМАЦІЯ_2 по момент його смерті, визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 спадкоємцем першої черги по відношенню до спадщини, яка залишись після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Прохоренко В.В від 09.12.2019 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження.

Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 20 липня 2023 року №732/0/15-23 суддя Прохоренко В.В. звільнена з посади судді Херсонського міського суду Херсонської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Розпорядженням керівника апарату Херсонського міського суду Херсонської області від 30.04.2024 року відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №766/23640/19.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 30.04.2024 року головуючим у справі визначено суддю Рядчу Т.І.

Ухвалою від 17.05.2024 справу прийнято до провадження судді Рядчої Т.І. та призначено підготовче засідання.

Ухвалою від 12.08.2024 року закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду.

Позивач в судове засідання не з`явилась, надала свої повноваження представнику, який подав заяву про розгляд справи без їх участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.Відзиву у строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження, відповідач не надав.

За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. ст. 280, 281 ЦПК України.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Корабельним районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, серія НОМЕР_1 .

Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

З матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 встановлено, що ОСОБА_2 (син померлого) та ОСОБА_1 написали заяви до Третьої Херсонської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Листом Третьої Херсонської державної нотаріальної контори Херсонської області ОСОБА_1 на її усне звернення щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_3 роз`яснено, що спадкоємцем перщої черги після смерті останнього є його син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а позивачці для отримання свідоцтва про право власності на спадщину за законом необхідно надати докази постійного спільного проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, що нею не зроблено.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

З довідки про реєстрацію місця проживання особи №16-14-12056 від 13.12.2019 року, наданою Відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно відповіді Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради від 13.12.2019 року №16-21/3077 станом на 13.12.2019 року зареєстровані особи разом з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутні.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 01.11.1978 року.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не можу ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із "подружжя"; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року по справі №524/10054/16.

Згідно ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в судове засідання викликались, але не з`явились.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позивачка не надала належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження ведення з померлим ОСОБА_3 спільного бюджету, господарства та побуту, а тому суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю.

Згідно зі ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Під безпорадним необхідно розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Факт того, що ОСОБА_3 тривалий час хворів і знаходився у безпорадному стані, не знайшов у судовому засіданні свого підтвердження, оскільки єдиними документами, які підтверджували лікування ОСОБА_3 є виписка із амбулаторної карти , відповідно до якої ОСОБА_3 лікувався у сімейного лікаря, 25.05.2019 вдома оглядався сімейним лікарем, був у важкому стані та в цей же день помер, діагноз: поліорганна недостатність, генералізований атеросклероз, а по друге довідка від 24.02.2017 року, яка підтверджує, що ОСОБА_3 потребує тривалого медичного лікування та оперативного втручання.

Проте, інших доказів на підтвердження безпорадності стану спадкодавця, у зв`язку з чим позивачка протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через тяжку хворобу був у безпорадному стані, позивач суду не надала.

Надаючи оцінку зібраним у справі доказам та аналізуючи норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд, виходить із відсутності сукупності обставин, які відповідно до статті 1259 ЦК України є підставою для зміни черговості одержання права на спадкування. Позивачка не навела переконливих доказів на підтвердження перебування спадкодавця у безпорадному стані та його потреби в сторонній допомозі, а також здійснення опіки над спадкодавцем позивачем. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у сукупності можлива зміна черговості одержання права на спадкування.

Враховуючи, що під час розгляду справи позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, а також доказів які б давали йому право на спадкування разом із спадкоємцем першої черги за законом та не доведено відповідними засобами доказування наявність вказаних у статті 1259 ЦК України юридичних фактів у їх сукупності для зміни черговості одержання права на спадкування, суд вважає, необхідним відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1264,1268,1259, 1270 ЦК України, ст.ст. 12,80,81, 259, 263, 264, 265, 273, 293, 315 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та одержання права на спадкування за законом разом зі спадкодавцем першої черги відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Херсонського апеляційного суду в порядку ст. 355 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: . АДРЕСА_2 ).

Відповідач : ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 )

Суддя Т.І. Рядча