Справа № 159/6190/23
Провадження № 2/159/126/24
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 року Ковельський міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Грідяєвої М.В.

при секретарі Шокот С.Т.

з участю:: позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Шеремета В.М.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ковель в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,вказуючи на те, що 23.11.2021 року він передав ОСОБА_2 700 долларів США як завдаток за купівлю нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується розпискою від 23.11.2021 року, оригінал якої зберігається у нього. Дане приміщення належало на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , відповідач виступав як ріелтор. Головною умовою договору купівлі-продажу приміщенні було те, що приміщення повинно бути нежитловим, або мати усі документи щодо переведення квартири з житлового фонду в нежитловий. Ціна квартири в оголошенні відповідала вартості нежитлового приміщення з комерційним призначенням. В подальшому ним було з`ясовано, що дане приміщення є квартирою і переведення в нежитлове приміщення на даний час неможливе через відсутність погодження сусідів. Оскільки предмет договору купівлі-продажу не відповідав заявленому спочатку опису, він попросив відповідача повернути суму завдатку, яка після цього почала ігнорувати його дзвінки. Станом на 01.10.2023 року завдаток в розмірі 700 доларів відповідач не повернула, не зважаючи на його усні прохання та переписку у месенджері, письмову претензію до відповідача про повернення коштів. Посилається на ст.ст.570, 571 ЦК України. Як укладання так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, тому вважає необхідним стягувати кошти в іноземній валюті. Наявність в нього оригіналу розписки доводить те, що грошові кошти в сумі 700 доларів США були отримані відповідачем в якості завдатку за продаж квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Інформація з Державного реєстру речових прав доводить, що квартира не була відчужена, оскільки власниками квартири з 2004 року є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а тому договір купівлі-продажу, який обумовлювався в розписці від 23.11.2021 року не був укладений. В зв`язку з чим відповідач зобов`язана повернути суму завдатку, яку вона отримала згідно розписки від 23.11.2021 року. Зазначає, що орієнтований розмір судових витрат складає 10000 грн. Просить стягнути з відповідача на його користь суму завдатку в розмірі 700 доларів США та судові витрати.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просить його задовольнити, пояснив що шукав приміщення для надання туристичних послуг, знайшов оголошення на ОЛХ, яке його зацікавило, на продажі була квартира на першому поверсі з відміткою продажу з можливістю під комерцію. Зустрівшись з ріелтором, власником та оглянувши квартиру він мав намір купити її з умовою можливості переведення з житлового фонду в нежитловий, з метою чого ним під розписку було передано відповідачу, як ріелтору 700 доларів США, в подальшому з`ясувалось відсутність згоди одного із сусідів квартири на переведення квартири з житлового в нежитловий фонд, в зв`язку з чим він звертався до відповідача з вимогою повернути передані ним за розпискою 700 доларів США. В нього дійсно була на праві власності земельна ділянка, яку він продав самостійно без послуг відповідача, як ріелтора.

Представник позивача позов підтримала, просить його задовольнити.

Відповідач позов не визнала, просить позові відмовити з підстав викладених у відзиві на позов, вказуючи на те, що вона є ФОП надавала позивачу рієлторські послуги, консультувала щодо продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , де виступала як виконавець по договору №3-07/21 про надання послуг посередництва від 12.07.2021 року та згідно п.1.1. договору була уповноважена замовником власником квартири, вчиняти усі дії, пов`язані із реалізацією даного об`єкта нерухомого майна та згідно п.3.4 договору мала право брати завдаток за попередньої згоди замовника. ОСОБА_6 повідомляв що в нього не має на даний час грошей на квартиру, а є земельна ділянка, яку просив продати і звернувся до неї як замовник продати власну земельну ділянку з кадастровим номером :126007:0054 за адресою: АДРЕСА_2 , надавши їй правовстановлюючі документи на неї, яку вона взяла та виконувала, не розрахувавшись за цю роботу. Квартира, як і було зазначено в оголошені на інтернет сервісі ОЛХ є об`єктом нерухомого майна - квартирою, вона надала позивачу повну інформацію по квартирі та ознайомлювала його з правовстановлюючими документами на неї. Вона повідомляла позивачу порядок переведення квартири з житлового в нежитловий фонд, зобов`язання щодо спілкування з сусідями стосовно цього вона на себе не брала. ОСОБА_6 самостійно повинен був узгоджувати це питання із сусідами. Зазначає, що вона не вимагала у позивача внесення завдатку перед укладанням договору купівлі-продажу, це була його ініціатива з метою відбити інших покупців на цю квартиру та підтвердити свій намір купити квартиру. Разом із власником квартири вони визначили розмір завдатку в 1000 доларів США, позивач при зустрічі надав 500, потім ще 200, пояснюючі що більше в нього не має. Позивач тримав декілька місяців її та власника квартири в стані очікування укладання договору купівлі-продажу квартири, що потягло негативні наслідки для власника, так як на квартиру був і інший покупець. Домовленостями між нею та позивачем було продаж-купівлі саме квартири,і саме позивач відмовився від укладання договору. При звернення до неї щодо продажу земельної ділянки вартість якої було встановлено 14000 доларів США, вона здійснила свою роботу, а коли приїхала на об`єкт разом з потенційним покупцем виявилось що на земельній ділянці вже проводяться роботи новим власником, про що її не було попереджено позивачем, і її репутація ріелтора постраждала, так як вийшло що вона продає вже проданий об`єкт. В переговорах з ОСОБА_6 вони вирішили, що завдаток, який він їй надав в розмірі 700 доларів США піде як розрахунок за її роботу по продажу земельної ділянки. Сама розписка містить в собі чітке визначення наміру позивача придбати квартиру, а не нежитлове приміщення. Зі її сторони, як ріелтора та власника квартири були виконані всі домовленості по продажу квартири, які були забезпечені завдатком від позивача, після чого підготовлені всі необхідні та надані нотаріусу документи для угоди купівлі-продажу, оголошення про продаж знято і відмовлено іншому потенційному клієнту, була домовленість оформити договір не пізніше 31.12.2021 року, позивач просив перенести на 10-ті числа січня 2022 року, очікування тривало майже три місці, що вплинуло на продавця квартири, який мав намір купити інше житло для сім`ї. В середині лютого 2022 року в телефонному режимі позивач повідомив її, що відмовляється від купівлі квартири і ніяких претензій ні до неї ні до власника квартири не має, розумів що завдаток не повертається, залишається як компенсація за понесені майнові, часові та моральні збитки. Через декілька місяців позивач подзвонив їй та просив повернути завдаток, в розмові вони дійшли компромісу, що завдаток буде зарахований в рахунок неоплаченої позивачем її роботи за продаж земельної ділянки. Судові витрати, які заявлено до стягненню з неї вважає такими, що не відповідають критеріям розумності, докази, що позивач їх сплатив не надано. Просить в позові відмовити.

Свідок ОСОБА_4 повідомив, що він продавав квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , з цією метою уклав договір з ріелтором ОСОБА_7 , яка займалась розміщенням оголошення, спілкуванням з покупцями та підготовкою документації. В листопаді 2021 року, з`явився потенційний покупець на квартиру, який ї оглянув, в розмові повідомив, що бажає перевести її з житлового фонду в нежитловий, на що він надав контакти сусідів, з якими саме ОСОБА_6 требо було узгодити це питання. ОСОБА_6 передав ОСОБА_8 грошові кошти як завдаток в рахунок підтвердження наміру купівлі квартири в розмірі 700 доларів США. Один із сусідів відмовився від надання свого дозволу. З покупцем була домовленість про оформлення договору до кінця року, потім він просив надати йому ще час, так він протримав їх три місяця, що спричинило для нього незручності, так як були інші покупці, а потім відмовився від купівлі квартири. Яка була домовленість між ріелтором та ОСОБА_9 щодо повернення завдатку він не знає.

Вислухавши сторони, допитавши свідка, вивчивши матеріали справи, суд вважає, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштівобґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно письмової розписки датованої 23.11.2021 року та підписаної відповідачем, ФОП, ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 завдаток в розмірі 700 доларів США за продаж квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст.570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання.Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Судом з пояснень сторін, досліджених оголошень, переписки сторін, витягів з реєстрів, встановлено, відповідач, є ФОП, яка надає послуги, як агент з нерухомості, за договором між нею та ОСОБА_4 займалась продажем квартири АДРЕСА_3 , що визнається сторонами та підтверджено інформацією з сайта ТОВ «Ємаркет Україна». Позивач мав намір купити вказану квартиру, яку використовувати як нежиле приміщення, та укласти договір купівлі-продажу, на підтвердження чого ним було передано завдаток в розмірі 700 доларів США відповідачу, як ріелтору. Договір купівлі-продажу квартири укладений не був з причин відсутності можливості перевести квартиру з житлового в нежитловий фонд. В зв`язку з чим, сторонами не було укладено договір купівлі-продажу квартири, який підлягає укладанню в письмовій формі та обов`язковому нотаріальному посвідченню, як і попереднього договору, сторонами не досягнуто істотних умов договору, строку укладання договору, а тому передана позивачем відповідачу грошова сума в розмірі 700 доларів США є авансом та підлягає поверненню, а тому і стягненню з відповідача на користь позивача.

В ухвалах Верховного Суду України від 16 липня 2008 року, від 3 грудня 2008 року, від 17 березня 2010 року, від 8 вересня 2010 року у справах за позовами про розірвання попередніх договорів і повернення завдатку суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що згідно із ч.2 ст. 570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника за попереднім договором платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Законом не передбачено, що якщо аванс згідно з умовами попереднього договору був переданий, а зобов`язання не виконано, тобто основний договір у визначений попереднім договором строк не укладений, то аванс залишається у сторони, яка його отримала. Така умова попереднього договору суперечить вимогам чинного законодавства.

В ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 березня 2012 року, від 14 березня 2012 року, від 27 липня 2011 року у справах про стягнення авансових платежів, сплачених за попередніми договорами, і розірвання таких договорів суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що в разі неукладення сторонами основних договорів у строк, визначений попередніми договорами, передані позивачами в рахунок оплати за основними договорами грошові кошти є відповідно до ст.570 ЦК України не завдатком, а авансом і підлягають поверненню особам, які їх сплатили.

Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно виникати на підставі договору купівлі-продажу квартири.

Суд вважає достовірними пояснення відповідача щодо домовленості між нею та позивачем її роботи з продажу земельної ділянки позивача наявністю в неї оригіналів правовстановлюючих документів на землю. В той же час, посилання відповідача про зарахування отриманого завдатку як плату за її роботу по продажу землі позивача не спростовує встановлений судом факт не укладання договору купівлі-продажу квартири та не є підставою відмови у позові.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, в зв`язку з задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, від сплати якого позивач звільнений законодавством в розмірі 1073 грн. 60 коп.

Під час ухвалення судом судового рішення позивачем не доведений розрахунок та понесення ним витрат в розмірі 10000 грн. належними доказами, заявлено лише їх орієнтований розмір.

Керуючись ст.ст.546, 570, 657 ЦК України, ст.ст.12, 81, 89, 137, 141, 263, 265, 268, 354 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задовольнити

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 700 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 1073 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Повна частина рішення виготовлена 17.11.2024 року

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя:М. В. ГРІДЯЄВА