_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/2896/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2024 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Гниличенко М.В.

за участю секретаря судового засідання - Тіщенка О.І. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, суд -

ВСТАНОВИВ:

22.03.2024 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Ільїчов С.Д., звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить зменшити розмір аліментів, що стягуються згідно з судовим наказом Київського районного суду м.Одеси від 20.11.2019 року по цивільній справі №947/28598/19, яким стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти у розмірі частини від усіх видів доходу, щомісячно, починаючи з 19.11.2019 року до досягнення дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_4 , до 1/6 частини з усіх видів доходу щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з моменту набрання рішенням суду законної сили і продовжувати до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.03.2024 року справу за вказаним позовом було розподілено судді Гниличенко М.В.

Відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 03.04.2024 року справа була відкрита за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст.274-279 ЦПК України, оскільки підпадає під ознаки малозначної справи, з повідомленням /викликом/ сторін за наявними у справі матеріалами.

Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін.

22.04.2024 року представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Кравцан В.М. було подано відзив на позов, яким просили у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі./а.с.22/

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Ільїчов С.Д. до судового засідання не з`явились, належним чином повідомлялись, через канцелярію суду надали заяву, якою позовні вимоги підтримують, просять задовольнити та справу розглянути за відсутності позивача та його представника.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Кравцан В.М. в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлялись, через канцелярію суду надали заяву, якою позовні вимоги не визнали, просили відмовити та справу розглянути за їх відсутності.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суді матеріалів.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 19.01.2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Судовим наказом від 20.11.2019 року, виданим Київським районним судом м. Одеси №947/28598/19, з позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було стягнуто на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, щомісячно, починаючи з 19 листопада 2019 року до досягнення повноліття ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15.01.2020 року по справі № 947/28596/19 шлюб між ОСОБА_4 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 26 лютого 2016 року Київським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області) та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), зареєстрований Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 59 від 19 січня 2016 року розірвано.

Позивач у позовній заяві вказує, що з часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів його матеріальне становище суттєво погіршилось. Позивач ОСОБА_1 тимчасово непрацевлаштований і має мінливий дохід. Через військову агресію рф позивач не має можливості офіційно працевлаштуватись. Крім того, на утриманні позивача знаходиться непрацездатна мати похилого віку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка також потребує його матеріальної допомоги.

Відповідно до розрахунку заборгованості від 14.03.2024 року, була присутня заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 247,33 грн., яку було повністю погашено боржником 18.03.2024 року, тобто на даний час заборгованість по сплаті аліментів у боржника відсутня.

Позивач у позові зазначає, що він не ухиляється від сплати аліментів, проте вказані вище обставини впливають на змогу позивача сплачувати аліменти у раніше визначеному рішенням суду розмірі, тому змушений звернутись до суду із позовом про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до вимог ст.ст.150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні.

Відповідно до вимог ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються ст.ст.180,192 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.1ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст.191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , 1994 року народження, є працездатною особою, не має на утриманні інших неповнолітніх дітей або батьків, які є особами з інвалідністю, фактично на протязі року офіційно не працевлаштований, мав рухоме майно, яке у подальшому було ним перереєстровано на третіх осіб та має нерухоме майно у вигляді частки квартири.

В матеріалах справи є наступні докази, які було досліджено судом

довідка Пенсійного фонду України щодо індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , з якої вбачається, що за 2021 рік ним було отримано для нарахування пенсії 15590,00 грн.; за 2022 рік було отримано 30482, 24 грн.; за 2023 рік було отримано 41330,64 грн./а.с.10/

- довідка Державного центру зайнятості Одеської філії від 24.04.2024 року, з якої вбачається, що згідно з Єдиної інформаційно-аналітичної системи Державної служби зайнятості встановлено, що ОСОБА_1 як безробітна особа не зареєстровано, допомогу по безробіттю не отримує./а.с.63/

- відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 16.04.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 на праві власності належить частина двокімнатної квартири АДРЕСА_3 /а.с.32/

- відповідно довідки Головного сервісного центру МВС від 26.04.2024 року вбачається, що відповідно до Єдиного державного реєстру транспортних засобів за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 2019 по 2024 рік було зареєстровано два транспортних засобу, проте 12.04.2024 року та 28.04.2022 року вони були перереєстровані на третіх осіб./а.с.65/

- довідка з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела нарахованого доходу за період 1 кварталу 2022 року по 4 квартал 2023 року, з якої вбачається, що заробітна плата ОСОБА_1 з лютого 2023 року по червень 2023 року складала 7100 грн., у подальшому відсутня інформація про доходи.

- довідка з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 20.06.2024 року з якої вбачається, що мати позивача ОСОБА_5 ,1959 року народження, отримує пенсію в разі втрати годувальника, у період з березня 2023 року розмірі 4705,55 грн., з березня 2024 року у розмірі 5076,53 грн., загальна сума отриманої пенсії за рік складає 84649,74 грн.

- відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів відповідачу ОСОБА_2 , у період з червня 2023 року по березень 2024 року складає, зокрема з січня 2024 року 7100 грн.

На підставі досліджених доказів, суд вважає, що позивач не надав суду доказів неможливості працевлаштування на протязі року, наявності погіршеного стану здоров`я, а також, що на його утриманні знаходиться його мати ОСОБА_5 , 1959 року народження, яка є пенсіонеркою, оскільки остання отримує пенсію в розмірі 5076,53 грн. та не зазначив будь-яких інших обставин, які мають суттєве значення для задоволення позову про зменшення розміру аліментів.

Представник відповідача у відзиву зазначив, що позивач намагається ухилитися від виконання свого батьківського обов`язку шляхом зменшення розміру аліментів на малолітню дитину, яка проживає разом з матір`ю та фактично повністю знаходиться на її утриманні, оскільки позивач жодним чином не приймає участі у вихованні своєї дитини, окрім обов`язкової сплати аліментів в розмірі 3240,00 грн., та зменшення розміру аліментів погіршить насамперед становище дитини.

При вирішенні питання про зміну розміру аліментів суд враховує встановлений ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років складає : з 1 січня - 3196 гривень, з 1 квітня - 3936 гривень, з 1 липня - 4759 гривень, з 1 жовтня - 6169 гривень. Тому, розмір аліментів на дитину має узгоджуватись із вказаними сумами.

Зокрема, з 01 липня 2024 року прожитковий мінімум на дітей від 6 до 18 років складає 4759 грн., відповідач у відзиву зазначає, що позивач сплачує 3240,00 грн., що на даний час не відповідає прожитковому мінімуму на дитину, встановленому законом, тому зменшення розміру аліментів з 1/4 частини до 1/6 частини призведе до явного порушення права дитини на матеріальну допомогу від батька.

В рішенні Європейського суду з прав людини "Хант проти України", зазначено про те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, однак при цьому особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати інтереси батьків.

З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, з урахуванням усіх доказів, які є в матеріалах справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Що стосується вимог відповідача про стягнення правничої допомоги суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору, кожна сторона подає до суду попередній орієнтований розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Представником відповідача на підтвердження витрат на правову допомогу була надано Договір про надання правової (правничої) допомоги від 04.04.2024 року; Додаток № 1 до Договору про надання правової (правничої) допомоги від 04.04.2024 року про вартість окремих юридичних дій; копія свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю ві д26.10.2012 року, ордер на надання правової допомоги від 04.04.2024 року; акт приймання-передачі виконаних робіт від 10.05.2024 року; рахунок на оплату правої допомоги від 10.05.2024 року; квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки № 1-129К від 14.05.2024 року на суму 9000,00 грн.

Таким чином, витрати здійснені відповідачем на правову допомогу є доведеними та підтвердженими відповідними доказами, тому підлягають стягненню з позивача у повному обсязі.

Враховуючи викладене та у порядку ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови у позові на позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.12, 81, 89, 141, 259, 263-265, 274-279,354 ЦПК України, ст.ст.180,181,182,183,192 СК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 (дев`яти тисяч) гривень.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено та підписано 05.07.2024 року.

Суддя Гниличенко М. В.