У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.11.2024 Справа №607/19418/14-ц Провадження №4-с/607/50/2024

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Кунець Н.Р.,

з участю секретаря судового засідання Ковбасюк М.В.,

представника скаржника адвоката Яворського А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області скаргу ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Яворський Андрій Васильович на дії/бездіяльність Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

17.10.2024 ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Яворський А.В. через систему «Електронний суд» звернулась до суду зі скаргою на дії/бездіяльність Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та зобов`язання вчинити дії, в якій просить: зобов`язати начальника Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт із усього майна та скасувати інші заходи примусового виконання рішення щодо ОСОБА_1 , накладеного у виконавчому провадженні №51313299 та зобов`язати виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про державну реєстрацію обтяжень (дані про арешт) майна особи ОСОБА_1 , а саме обтяження №14805808 від 03.06.2016 накладене Тернопільським міським відділом державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області та виключити відомості про інші обтяження, арешти, вжиті заходи примусового виконання рішення з інших реєстрів.

Скарга мотивована тим, що Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 09.10.2015 видано виконавчий лист №607/19418/14-ц про стягнення солідарно із неї ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 527 636,07 грн, 1370,29 грн пені, судовий збір у рівних частках з кожного по 1827 грн, на підставі якого постановою державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Вариводою Д.В. від 03.06.2016 відкрито виконавче провадження № 51313299. Постановою державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Вариводою Д.В. від 03.06.2016 у виконавчому провадженні №51313299 накладено арешт на все майно, що їй належить та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке їй належить лише в межах суми боргу. Надалі, постановою державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Мацевко І.Б. від 31.05.2018 у виконавчому провадженні №51313299 повернуто, на підставі заяви вх №8278 від 08.05.2018 стягувача, виконавчий лист №607/19418/14-ц виданий Тернопільським міськрайонним судом від 09.10.2015 без виконання, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Поряд з цим, при відвідуванні нею нотаріуса виявилося, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься обтяження накладене постановою державного виконавця від 03.06.2016 у виконавчому провадженні №51313299 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Водночас, на даний час будь-які відкриті виконавчі проваджень стосовно неї в реєстрі АСВП відсутні.

Скаржник вказує, що нею на ім`я начальника Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було подане клопотання від 13.09.2024 про виконання постанови Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 31.05.2018 у виконавчому провадженні № 51313299 щодо припинення чинності арешту майна боржника та скасування інших заходів примусового виконання рішення, проте їй було відмовлено у вилучені з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого та рухомого майна обтяження № 14805808, яке накладено на підставі постанови про арешт нерухомого майна № 51313299 від 03.06.2016. Підставами для такого рішення зазначено, що згідно перевірки бази даних автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що на виконанні у Тернопільському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 607/19418/14-ц від 01.10.2015 виданого Тернопільським міськрайонним судом та 31.05.2018 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа за заявою стягувача. Водночас, відомості щодо оплати виконавчого збору та витрат виконавчого провадження відсутні.

Таку відмову у припиненні обтяження №14805808 у ДРРП скаржник вважає протиправною бездіяльністю начальника органу ДВС, оскільки на даний час виконавче провадження № 51313299 щодо неї в межах якого накладено арешт на її майно, закінчене, постановою від 31.05.2018, в цьому ВП припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення, а відомості про наявність будь-якого іншого виконавчого провадження стосовно неї відсутні.

Водночас щодо посилання органу ДВС на відсутність відомостей щодо оплати виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, то скаржник вказує, що з Інформації про виконавче провадження №51313299 від 06.09.2024 вбачається, що державними виконавцями не вирішувалося питання щодо стягнення виконавчого збору. Більше того, також відсутніми є виконавчі провадження щодо стягнення із неї виконавчого збору, а відтак вимога оплати виконавчого збору та витрат виконавчого провадження є протиправною.

На підставі викладеного скаржник просить скаргу задовольнити.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.10.2024 вказану скаргу прийнято до розгляду та призначено судове засідання.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 адвокат Яворський А.В. заявлені вимоги скарги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, з підстав викладених у скарзі.

Представники Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та АТ «СЕНС БАНК» в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце були неодноразово належним чином повідомлені, що підтверджується довідками про доставку електронного документу до їх електронних кабінетів. Про причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи не подавали.

У відповідності до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши докази, суд доходить висновку, що скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.06.2015 у справі №607/19418/14-ц, позов публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер невідомий) на користь публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (п/р НОМЕР_2 , , МФО 300346) заборгованість за кредитним договором за № 1901/0608/71-144 від 27.06.2008 у розмірі 527 636 грн. 07 коп. та 1 370,29 грн. пені, а також судовий збір у рівних частках з кожного по 1827 грн. 00 коп. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання недійними договорів кредиту за №1901/0608/71-144, поруки за № 1901/0608/71-144-Р-1 та іпотеки від 27.06.2008 відмовити.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується скаржником, 09.10.2015 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано виконавчий лист №607/19418/14-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 527 636 грн. 07 коп. та 1 370,29 грн. пені, а також судового збору у рівних частках з кожного по 1827 грн. 00 коп.

03.06.2016 постановами державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Вариводою Д.В. відкрито виконавче провадження № 51313299 (далі ВП №51313299), з примусового виконання виконавчого листа №607/19418/14-ц виданого 09.10.2015 Тернопільським міськрайонним судом про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 527 636 грн. 07 коп. та 1 370,29 грн. пені, а також судового збору у рівних частках з кожного по 1827 грн. 00 коп., накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 та заборонено здійснювати відчуження будь якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_1 .

Постановою державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Мацевко І.Б. від 31.05.2018 у ВП №51313299, виконавчий документ виконавчий лист №607/19418/14-ц виданий 09.10.2015 Тернопільським міськрайонним судом про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 527 636 грн. 07 коп. та 1 370,29 грн. пені, а також судового збору у рівних частках з кожного по 1827 грн. 00 коп., повернуто стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку із надходженням заяви стягувача № 8278 від 08.05.2018 про повернення виконавчого документу №607/19418/14-ц від 09.10.2015 без виконання. Припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Згідно Протоколу №267/ОРК від 06.11.2019 засідання Делегування DS Уповноважені особи АТ «Альфа-Банк» вирішено:

1.1. Дозволити участь Позичальника ОСОБА_1 (ідн. НОМЕР_1 ) за договором №1901/0608/71-144 від 27.06.2008 у програмі «Debt Settlement».

1.2. Прийняти платіж від Позичальника ОСОБА_1 у сумі не менше 14 700,00 доларів США в рахунок погашення заборгованості по договору №1901/0608/71-144 від 27.06.2008 для виконання умов програми «Debt Settlement».

1.3. Вивести з-під забезпечення однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що знаходиться в забезпеченні по договору №1901/0608/71-144 від 27.06.2008, після виконання п.1.2 даного рішення: виконати дії пов`язані з відображенням даного пункту у бухгалтерському обліку; виконати вилучення запису обтяження в ДРРПНМ.

1.4. Не утримувати розраховані, але не сплачені пеню/штрафи за договором №1901/0608/71-144 від 27.06.2008 у розмірі 100 (та не нараховувати в майбутньому).

1.5. Відступити право вимоги за договором №1901/0608/71-144 від 27.06.2008 Позичальника ОСОБА_1 (ідн. НОМЕР_1 ) на ТОВ «Фінансова компанія «ВЕРУМ КЕПІТАЛ» (403717740) на суму не менше ніж 5 000,00 гривень в рамках програми «Debt Settlement», після виконання п. 1.2-1.4. даного рішення. Використати резерв за вимогами МСФЗ при продажі активу, в дату поступлення донарахувати проценти (визнані та невизнані в бухгалтерському обліку відповідно до МСФЗ 9), частково амортизувати дисконт/премію, активізувати суму резерву з врахуванням очікуваних грошових потоків та відобразити результат від припинення визнання фінансового активу.

Відповідно до гарантійного листа, АТ «Альфа-Банк» повідомило ОСОБА_1 , що являється Новим кредитором на підставі відступлення прав вимоги Первісним кредитором, та що згідно умов Кредитного договору № 1901/0608/71-144 від 27.06.2008 (далі - Договір), вона зобов`язана своєчасно сплачувати суму кредиту та відсотки за користування в порядку і строки, визначені Договором. Станом на 12.11.2019 заборгованість перед Банком складає 98323 дол. США в тому числі штрафні нарахування - 34108 дол. США. Запропоновано ОСОБА_1 варіант врегулювання заборгованості наступним чином: За умови повернення нею коштів в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 1901/0608/71-144 від 27.06.2008 у розмірі не менш ніж 14 700 дол. США, Банк звільнить її від подальшого виконання обов`язків за кредитним договором щодо сплати пені, нарахованої Банком за порушення нею своїх грошових зобов`язань. В разі виконання умов, що вказані вище АТ «Альфа-Банк» гарантувало: припинення дії всіх договорів забезпечення виконання зобов`язань за Договором та внесення відомостей про зняття обтяжень із предмету іпотеки, а саме: Однокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_2 , з усіх відповідних державних реєстрів; відмову від стягнення всіх претензій, які виникли в зв`язку з невиконанням умов Договору.

Як вбачається із квитанції АТ «Альфа-Банк» №1245606 від 12.11.2019, ОСОБА_1 сплатила на рахунок АТ «Альфа-Банк» кошти у розмірі 14 700 доларів США, призначення платежу: сплата заборгованості за кред. дог. № 1901/0608/71-144 від 27.06.2008.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №394092975 від 09.09.2024, ОСОБА_1 належить на праві приватної власності квартира, за адресою: АДРЕСА_2 . За відомостями з державного реєстру речових прав, на все нерухоме майно ОСОБА_1 , накладено арешт нерухомого майна на підставі постанови головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Вариводи Д.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер 51313299 від 03.06.2016, реєстраційний номер обтяження 14805808.

Відповідно до інформації з Автоматизованої системи виконавчого провадження, станом на 27.08.2024, в АСВП щодо ОСОБА_1 відсутні відкриті виконавчі провадження.

13.09.2024 адвокат Яворський А.В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до начальника Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Валевського О. із клопотанням, у якому просив зняти арешт з майна боржника ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на виконання постанови державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Мацевко І.Б. від 31.05.2018 у виконавчому провадженні № 51313299 про повернення виконавчого документа стягувачу, якою одночасно припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення, шляхом внесення відомостей про такі припинення і скасування заходів примусового виконання рішення у всі реєстри (Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та інші).

Як слідує із листа Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції № 158212 від 03.10.2024, за підписом в.о. начальника ОСОБА_3 , ОСОБА_1 повідомлено про те, що Тернопільський відділ державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не має законних підстав для вилучення обтяження № 14805808, яке накладено на підставі постанови про арешт нерухомого майна № 51313299 від 03.06.2016 з Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого та рухомого майна, оскільки відсутні відомості щодо оплати виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб)це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження», визначено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу. Інші органи, установи, організації і посадові особи провадять окремі виконавчі дії у випадках, передбачених законом, у тому числі відповідно до статті 5 цього Закону, на вимогу чи за дорученням державного виконавця. При цьому вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов`язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Виходячи із засад цивільного судочинства, судове рішення, як таке, вже само по собі являється актом примусу, спрямованим на вчинення тих чи інших дій в інтересах та на користь учасників судового провадження.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до статті 447 Цивільного процесуального кодексу України, частини першої статті 19, частини п`ятої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з частинами другою та третьою статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене права заявника).

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

При цьому держава Україна на своїй території повинна забезпечити реалізацію всіх прав, що випливають з Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі й права на справедливий суд.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Виходячи зі змісту статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній станом на 07.03.2018) виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Згідно з вимогами частини 3 статті 37 Закону України «Про виконавче провадженя» (у редакції чинній станом на 07.03.2018) у разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску. На письмову вимогу стягувача виконавцем надається звіт про використання авансового внеску. У разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.

Закінчення виконавчого провадження так само як і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

Слід зауважити, що застосування державними виконавцями наданого їм широкого кола повноважень та законодавчо визначених механізмів, спрямованих на виконання судових рішень, входить до їх обов`язків, визначених ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» щодо вжиття передбачених цим Законом заходів для неупередженого, ефективного, своєчасного і повного вчинення виконавчих дій.

Зокрема, арешт майна боржника, право на застосування якого надано державним виконавцем, є заходом, який забезпечує збереження майна боржника з метою реального виконання рішення, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Судом встановлено, що 03.06.2016 постановами державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Вариводою Д.В. відкрито ВП №51313299, з примусового виконання виконавчого листа №607/19418/14-ц виданого 09.10.2015 Тернопільським міськрайонним судом, накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 та заборонено здійснювати відчуження будь якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_1 .

Постановою державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Мацевко І.Б. від 31.05.2018 у ВП №51313299, виконавчий документ виконавчий лист №607/19418/14-ц виданий 09.10.2015 Тернопільським міськрайонним судом про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 527 636 грн. 07 коп. та 1 370,29 грн. пені, а також судового збору у рівних частках з кожного по 1827 грн. 00 коп., повернуто стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» та припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Поряд з цим станом на 09.09.2024 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявне обтяження накладене на все нерухоме майно ОСОБА_1 , а саме, арешт нерухомого майна на підставі постанови головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Вариводи Д.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер 51313299 від 03.06.2016, реєстраційний номер обтяження 14805808.

Листом Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції № 158212 від 03.10.2024, ОСОБА_1 відмовлено у вилучені обтяження № 14805808, яке накладено на підставі постанови про арешт нерухомого майна № 51313299 від 03.06.2016 з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого та рухомого майна, оскільки відсутні відомості щодо оплати виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Так, у відповідності до абз. 2 ч. 5 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) (ч. 4 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Положеннями ст. 28 цього ж Закону встановлено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 ч. 9 ст. 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт наявності у ОСОБА_1 заборгованості зі сплати виконавчого збору та витрат виконавчого провадження у ВП № 51313299, так як само як і відсутні докази винесення державним виконавцем в межах даного виконавчого провадження постанови про стягнення виконавчого збору та обрахування його розміру.

Натомість із листа Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції № 158212 від 03.10.2024 вбачається, що виконавче провадження № № 51313299 знищене, у зв`язку із закінченням строків його зберігання.

Поряд з цим, матеріалами справи підтверджено, що чинність арешту накладеного постановою державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Вариводою Д.В. від 03.06.2016 у ВП № 51313299 припинено постановою державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Мацевко І.Б. від 31.05.2018, а також скасовано інші заходи примусового виконання рішення, а відтак підстави для збереження обтяження № 14805808 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про арешт усього нерухомого майна ОСОБА_1 відсутні.

Верховний Суд у постанові від 13.07.2022 у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі справа № 2/0301/806/11 зауважив, «що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зазначеними приписами саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей.

Суд повинен реалізовувати своє основне завдання, визначене ст. 2 ЦПК України, а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

З огляду на викладене, на переконання суду наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно протягом тривалого часу (більше 6 років) відомостей про обтяження усього нерухомого майна ОСОБА_1 є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, оскільки постановою державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Мацевко І.Б. від 31.05.2018 у ВП № 51313299 припинено чинність арешту усього нерухомого майна ОСОБА_1 накладеного постановою державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Вариводи Д.В. від 03.06.2016, при цьому будь які інші відкриті виконавчі провадження стосовно ОСОБА_1 відсутні, а відтак суд вважає, що збереження оскаржуваного арешту нерухомого майна ОСОБА_1 є невиправданим за встановлених обставин справи та порушує право власності останньої на належне їй майно.

Схожий за змістом висновок викладений у постанові Верхового Суду від 13.07.2022 у справі № 2/0301/806/11.

За таких обставин суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення скарги та зобов`язання начальника Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про державну реєстрацію обтяжень (дані про арешт) майна особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме обтяження №14805808 від 03.06.2016 накладене Тернопільським міським відділом державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області та виключити відомості про інші обтяження, арешти, вжиті заходи примусового виконання рішення з інших реєстрів.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для зобов`язання начальника Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт із усього майна та скасувати інші заходи примусового виконання рішення щодо ОСОБА_1 , накладеного у виконавчому провадженні №51313299, оскільки як вже судом зазначалось вище, чинність арешту накладеного постановою державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Вариводою Д.В. від 03.06.2016 у ВП № 51313299 припинено постановою державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Мацевко І.Б. від 31.05.2018, а також скасовано інші заходи примусового виконання рішення, а тому у цій частині скарга до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. 2, 18, 247, ч. 2, 258-261, 353, 354, 447 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Яворський Андрій Васильович на дії/бездіяльність Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити.

Зобов`язати начальника Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про державну реєстрацію обтяжень (дані про арешт) майна особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме обтяження №14805808 від 03 червня 2016 року накладене Тернопільським міським відділом державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області та виключити відомості про інші обтяження, арешти, вжиті заходи примусового виконання рішення з інших реєстрів.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду, в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 11.11.2024.

Головуючий суддя Н. Р. Кунець