Справа № 212/5519/23
У Х В А Л А

25 червня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - Чайкіна І.Б. за участю секретаря судового засідання Крутиголови В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривий Ріг цивільну справу за заявою ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЦЕНТРАЛЬНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ЦЕНТРАЛЬНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» 22 квітня 2024 року звернулось до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі № 212/5519/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЦЕНТРАЛЬНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» про відшкодування шкоди та стягнути з ОСОБА_1 на користь ПРАТ "ЦГЗК" безпідставно стягнутих коштів в розмірі 132315,67 гривень.

В обґрунтування вказаної вимоги заявник посилався на те, що виконавчий лист пред`явлений до виконання не підлягав примусовому виконанню, оскільки добровільно виконано боржником поза межами виконавчого провадження, крім того зазначив, що сума шкоди перед стягувачем сплачена у повному обсязі. Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.10.2023 року по справі № 212/5519/23, на підставі якого було видано виконавчий лист є виконаним в добровільному порядку на банківські реквізити ОСОБА_1 та в повному обсязі - 22.02.2024, тобто до моменту відкриття виконавчого провадження.

Звернули увагу на тому, що (а) задоволення заяви та визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню має суттєві та важливі процесуальні наслідки. Оскільки з боку Позивача та його представника ОСОБА_2 , а також за участі приватного виконавця Шевцова І.В. відбулось повторне примусове списання коштів із рахунку Відповідача ( як було вже зазначено та надано відповідні докази про добровільне виконання рішення суду 22.02.2024 та ПОВТОРНОМУ примусовому списанню приватним виконавцем 05.04.2024 коштів на виконання рішення суду, яке вже було виконано в добровільному порядку)-призвело до додаткових витрат ПРАТ "ЦГЗК" в розмірі 12483,24грн., а також додаткового податкового навантаження; (б) суму було повернуто частково в розмірі 101691,11грн., тобто без врахування податків, які було перераховано відповідно до норм діючого податкового законодавства, які мають бути проведені за рахунок фізичної особи - ОСОБА_1 ; (в) незважаючи на обізнаність представника ОСОБА_2 та приватного виконавця Шевцова І.В. про те, що рішення суду по справі №212/5519/23 виконано в добровільному порядку, останніми виконано дії щодо повторного примусового виконання рішення суду на всю суму за рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу по справі №212/5519/23, яку вже було отримано ОСОБА_1 , що також в подальшому стане предметом спору в частині безпідставного користування чужими коштами та зловживань.

Представник позивача заперечував щодо визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, підкреслили, що судове рішення не було виконане в повному обсязі відповідачем ( ОСОБА_1 було отримано тільки 101 691, 11 грн., на підставі поданої заяви на адресу відповідача), у зв`язку із чим 04.04.2024 року, ОСОБА_1 був вимушений звернутися до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області МЮУ Шевцова Ігоря Вікторовича із завою про відкриття виконавчого провадження, яким в свою чергу в примусовому порядку було стягнуто 119 832, 43 грн., а також витрати виконавчого провадження та винагорода приватного виконавця.

Після перерахування суми за виконавчим провадженням 05.04.2024 року в розмірі 119832, 43 грн., ОСОБА_1 , відповідно до квитанції № 10МК- ТТ5М-806К-8ХВМ від 09.04.2024 року здійснив повернення надлишково отриманих грошових коштів в розмірі 101691,11 грн. на банківські реквізити відповідача, відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26.10.2023 року в справі № 212/5519/23 за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ ЦГЗК, що підтверджується відповідною квитанцією, яка долучена до суду.

В судове засідання сторони та їх представники не з`явилися, належним чином повідомлялися про дату та час розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справу не подавали.

Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини:

26 жовтня 2023 року рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі № 212/5519/23 позовні вимоги ОСОБА_3 до ПРАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди та матеріального збитку було задоволено частково.

Стягнуто з ПРАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», , на користь ОСОБА_4 суму матеріального збитку в розмірі 95499,08 грн. та в порядку відшкодування моральну шкоду в розмірі 9 000 грн., 15333,35 грн. судових витрат.

06 лютого 2024 постановою Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу ПРАТ «ЦГЗК» на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.10.2023 по справі № 212/5519/23 за позовом ОСОБА_4 до ПРАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» залишено без задоволення.

13.03.2023 р. представник позивача отримав виконавчий лист № 212/5519/23, 2/212/2263/23.

Сторони не заперечували, що рішення фактично виконано. Спір виник щодо публічних засад справляння податків.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, врегульовано розділом IV ПК України, яким визначено види отриманих фізичними особами доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (стаття 164 ПК України), та доходів, що не включаються до розрахунку загального (річного) оподатковуваного доходу (стаття 165 ПК України).

Підпункт 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначає податковим агентом щодо податку на доходи фізичних осіб, зокрема, юридичну особу (її філію, відділення, інший відокремлений підрозділ), яка незалежно від організаційно правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язана нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до статті 18 ПК України податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків. Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов`язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.

Згідно з підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

У пункті 163.1 статті 163 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом (пункт 164.1 статті 164 ПК України та підпункт 164.1.1 цього пункту).

Відповідно до пункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 16 січня 2020 року № 466 ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», який набрав чинності 23 травня 2020 року, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

У попередній редакції зазначена норма права передбачала, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю.

Отже, з 23 травня 2020 року пункт «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України доповнено словами «а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом», тобто суми відшкодування моральної шкоди підлягають оподаткуванню.

Граматичне та системне тлумачення зазначеного пункту ПК України у чинній редакції дозволяє зробити висновок, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються: 1) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди; 2) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування шкоди життю та здоров`ю; 3) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Рішенням від 26 жовтня 2023 року стягнуто з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЦЕНТРАЛЬНИЙ ГІРНИЧО- ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» на користь ОСОБА_1 суму матеріального збитку в розмірі 95 499 (дев`яносто п`ять тисяч чотириста дев`яносто дев`ять) гривень 08 копійок та в порядку відшкодування моральної шкоди 9 000 гривень 00 копійок (дев`ять тисяч гривень 00 коп.).

Тлумачення статті 265 ЦПК України дає підстави для висновку, що її положення не містять імперативної вказівки щодо додаткової деталізації суми, яка на підставі рішення суду підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, із вказівкою про утримання податків та інших обов`язкових платежів.

З урахуванням змісту статті 19 Конституції України, виконавець при виконанні судового рішення має діяти лише в межах повноважень, визначених Законом України «Про виконавче провадження», в тому числі дотримуватися імперативних норм про компетенцію (права та обов`язки).

Перерахування стягувачеві суми меншої, ніж зазначена у резолютивній частині судового рішення (виконавчому документі), не вважається належним виконанням судового рішення. Предметом грошового зобов`язання є грошові кошти, виражені у відповідній валюті. Сплата (перерахування) коштів у розмірі меншому, ніж зазначена у резолютивній частині судового рішення (виконавчому документі), свідчить про порушення принципу належного виконання в частині предмета виконання.

Вказана позиція зазначена у постанові ВС у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2024 року.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів, внормовані Розділом VІ ЦПК України.

В силу ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу, як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Після набрання рішення суду законної сили зміни в матеріально-правовому відношенні, встановленому судовим рішенням можуть відбуватись як в межах процедур виконавчого провадження, так і поза їх межами в силу специфіки матеріально-правових юридичних фактів.

У зв`язку з цим, визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, з підстав відсутності обов`язку боржника повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин є, насамперед, процесуальним наслідком відображення розвитку матеріально-правового відношення після винесення рішення суду або ж набрання ним законної сили, процедурою реалізації у виконавчому процесі тих змін, які відбулися у встановленому судом матеріально - правовому відношенні та призвели до відсутності повністю або частково матеріально - правового обов`язку боржника.

Процедура встановлення таких змін вимагає аналізу вже встановленого судом матеріально-правового відношення, аналізу матеріально-правових юридичних фактів, які виникли вже після винесення рішення потребує оцінки доказів. Саме через це така процедура відбувається виключно за участі суду та не повинна реалізовуватися державним виконавцем самостійно.

У разі припинення матеріально-правового обов`язку боржника припиняється дія здійсненності рішення суду як однієї з його властивостей, що знаходить своє юридичне оформлення в ухвалі суду про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Судом встановлено, що рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 жовтня 2023 року на момент подання та розгляду цієї заяви виконано. Заявником зазначено, що питання можливих припущених зловживань та користування чужими коштами не є предметом цієї заяви та будь вирішуватись в подальшому.

За таких обставин, підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню суд не вбачає, а повернення коштів отриманих в рамках виконання рішенню суду призведе до його фактичного невиконання.

З урахуванням розумності положення частини п`ятої статті 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін.

Вказані правові висновки наведені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21).

З огляду на вищевикладене, керуючись ст. 432 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЦЕНТРАЛЬНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» про визнання виконавчого листа № 212/5519/23, 2/212/2263/23, виданого 26.10.2023 Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 212/5519/23, таким, що не підлягає виконанню, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів.

Повний текст ухвали складено та підписано 27.06.2024 року.

Суддя І. Б. Чайкін