ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/795/23 Номер провадження 22-ц/814/1970/24Головуючий у 1-й інстанції Река А.С. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючий суддя: Триголов В.М.

Судді: Дорош А.І., Лобов О.А.

Секретар:Кириченко В.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах якої діє ОСОБА_2 на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17 січня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання недійсною односторонню відмову

В С Т А Н О В И В :

У травні 2023 року ОСОБА_1 , від імені якої діє її представник адвокат Пінчук М.А., звернулася до з позовом до Акціонерного Товариства комерційний банк «Приватбанк», в якому просила суд визнати неправомірним рішення АТ КБ «Приватбанк» про встановлення неприйнятно високого рівня ризику ОСОБА_1 та визнати недійсною односторонню відмову (правочину) АТ КБ «Приватбанк» в оформленні ОСОБА_1 преміальної картки з пакету Premium.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивачка є клієнтом АТ КБ «Приватбанк» з 2007 року та на даний час має відкритих в банківській установі 7 карткових рахунків, які є діючими та постійно використовуються нею за потреби.

Банком не здійснювалось блокування даних рахунків. 23 січня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до відділення АТ КБ «Приватбанк» з метою оформлення преміальної картки з пакету «Premium», у чому їй було відмовлено, внаслідок чого на адресу банку було направлено скаргу щодо неправомірності такої відмови та листом від 07.02.2023 № 20.1.0.0.0/7-230125/23543 на ім`я ОСОБА_1 . АТ КБ «Приватбанк» повідомлено, що «Банком відмовлено в оформлені преміальної карти з пакету Premium у зв`язку із встановленням Вам неприйнятно високого ризику».

Про встановлення відносно неї банківською установою неприйнятно високого ризику ОСОБА_1 дізналась з листа від 07.02.2023 року. До цього часу будь-яких повідомлень з цього приводу вона не отримувала. Позивач зазначає, що нею не вчинялось будь-яких дій, які б стали підставою для встановлення банком неприйнятно високого ризику чи будь-яких інших санкцій, що обмежують її права, а тому вважає, що одностороння відмова АТ КБ «Приватбанк» в наданні банківських послуг - оформленні преміальної карти з пакету Premium, через встановлення банком неприйнятно високого ризику є нелогічною (з урахуванням продовження безперешкодного функціонування декількох банківських рахунків в тому ж банку) та незаконною.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17 січня 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання недійсною односторонню відмову - відмовлено в повному обсязі.

Вазане рішення в апеляційному порядку оскаржила позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 . Скарга мотивована тим, що судом допущено порушення норм матеріального та процесуального права , також не належно досліджено докази по справі що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення.

Зокрема, позивач посилається на неналежність та недопустимість, як доказу Висновку про проведену службову перевірку. Вказує на розбіжності в інформації стосовно особи щодо якої здійснювалась перевірка , також зазначає що така була здійснена після звільнення ОСОБА_1 .

Зазначає, що суд прийшов до хибного висновку , що Висновок складений про третю особу має відношення до позивача , оскільки позивачем у 2017 році було подано заяву про зняття з ОСОБА_1 кодифікатора. Адже позивач не була обізнана про існування Висновку про проведену службову перевірку , та не знала про встановленя щодо неї кодифікатора 1.22 , про вказану обставину їй стало відомо при зверненні до банку з метою оформлення банківської картки.

Окрім того ОСОБА_1 , вказує , що в матеріалах справи не містяться і безпосередньо рішення про встановлення банком щодо ОСОБА_1 , неприйнятно високого ризику.

У зв`язку із викладеним скаржник просить скасувати рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17 січня 2024 року , та ухвалити нове про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Від АТ КБ «ПриватБанк» надійшов відзив на апеляційну скаргу , в якому відповідач просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Судовим розглядом встановлено , що увідповідності до довідки АТ КБ «Приватбанк» № DEGADFVVSADS3J4V від 09.11.2023 року, на ім`я ОСОБА_1 відкрито 7 карткових рахунків у різних валютах (а.с.12).

Згідно листа АТ КБ «Приватбанк» №20.0.1.0.0.0/7 230125/23543 від 07 лютого 2023 року, у відповідності до пункту 1.1.3.1.4 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що Банк зобов`язаний відмовитися від підтримання ділових відносин/відмовити Клієнту в обслуговуванні, у тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунка/відмовитися від проведення фінансової операції на підставах, передбачених законодавством та внутрішніми документами Банку з питань запобігання та протидії. Враховуючи викладене, Банком відмовлено у оформленні преміальної картки з пакету Premium у зв`язку із встановленням ОСОБА_1 неприйнятно високого ризику (а.с.13).

З відповіді на адвокатський запит адвоката Пінчука М.А. №07-23/02-23 від 23.02.2023 року (а.с.14) до Офісу Генерального прокурора вбачається, що будь-які вхідні документи стосовно ОСОБА_1 в Офісі Генерального прокурора (Генеральній прокуратурі України) зареєстрованими не значаться (а.с.15).

З відповіді на адвокатський запит адвоката Пінчука М.А. №09-23/02-23 від 23.02.2023 року (а.с.16) до Бюро економічної безпеки вбачається, що за фільтром пошуку « ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 » не знайдено інформації (а.с.17).

Відповідно до висновку службової перевірки сигналу № 4 на «Гарячу лінію: Шахрайство» від 29.09.2017 р.», затвердженого 12.10.2017 в Управління безпеки по Кременчуцькій філії «Приватбанк» з Напрямку «Fraud-менеджмент» ГО надійшла службова записка № Е.38.0.0.0/4-14391 від 29.09.2017 з вимогою провести службову перевірку нарахування і виплати бонусів співробітнику (LDAP КМ010389ВЕА) Бізнесу обслуговування індівідуальних VIP-клієнтів Кременчуцької філії «Приватбанк». Перевіркою встановлено, що LDAP КМ010389ВЕА належить ОСОБА_1 , з 26.10.2015 спеціаліст Бізнесу по обслуговуванню індивідуальних VІР-клієнтів Кременчуцької філії «Приватбанк». Перевіркою встановлено, що згідно відомості № 143028 за серпень 2017 року спеціалістом по обслуговуванню індивідуальних VIP-клієнтів ОСОБА_1 з метою доставки елітних карт проведено десять зустрічей з клієнтами, як у них у офісах, так і в офісі Бізнесу по обслуговуванню індивідуальних VIP клієнтів Кременчуцької філії «Приватбанк», за що вона була пробонусована на суму 500 грн. В той же час, у ході вивчення звітів про виконану роботу за серпень 2017 р. у менеджері контактів співробітника, та їх звірки з архівом відеозапису на цей час встановлено, що шість звітів про зустрічі ОСОБА_1 з VIP клієнтами з метою передачі їм елітних карток, не відповідають дійсності. Надати пояснення про причини не відповідності звітів у своєму менеджері контактів з даними архівного відеозапису ОСОБА_1 відмовилась. Таким чином встановлено, що спеціалістом по обслуговуванню індивідуальних VIP-клієнтів Кременчуцької філії «Приватбанк» ОСОБА_1 робота по доставці елітних карт до офісу клієнтів на час вказаний звіті її менеджера контактів не проводилась, що є порушенням п.п. 3.1 та 3.3 Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників «Приватбанк». За грубе порушення вимог п.п. 3.1 та 3.3 Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників «Приватбанк» спеціаліст по обслуговуванню індивідуальних VIP-клієнтів Кременчуцької філії «Приватбанк» ОСОБА_1 потребує покарання, але враховуючи те, що вона надала заяву на своє звільнення з роботи у банку, обмежитися існуючим (а.с.48-51).

З листа «Про актуалізацію використання списку обмежень. 2017» №СП-2017-6518991 від 27 березня 2017 року з додатками вбачається, що сегмент списку обмежень «1.22 співробітники-шахраї» підпадають під обмеження, зокрема, у видачі кредитів фізичним особам, приватним підприємцям, картка Універсальна/Юніори/Розстрочка/карта Platinum та інші преміум класу (а.с.52-56).

У відповідності до заяви ОСОБА_1 від 23.11.2017 року, остання звертається до директора ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_3 з проханням зняти встановлений відносно неї ідентифікатор «1.22 Співробітник шахрай». Також надає пояснення по суті проведеного відносно неї службового розслідування (а.с.57).

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з положеннями статті 1067 ЦК України договір банківського рахунку укладається в письмовій формі для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунку в банку на умовах, погоджених сторонами.Банк зобов`язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам. Банк не має права відмовити у відкритті рахунка, вчинення відповідних операцій за яким передбачено законом, установчими документами банку та наданою йому ліцензією, крім випадків, коли банк не має можливості прийняти на банківське обслуговування або якщо така відмова допускається законом або банківськими правилами. У разі необґрунтованого ухилення банку від укладення договору банківського рахунка клієнт має право на захист відповідно до цього Кодексу.

Водночас, у постановах Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 910/3245/19 та від 20 січня 2022 року у справі № 910/18504/20, від 30 жовтня 2023 року у справі № 522/14008/21 викладені висновки , щодо того, що судам необхідно в кожному випадку, виходячи із встановлених обставин справи, досліджувати підстави та обґрунтованість встановлення клієнту категорії ризику.

Судом першої інстанції встановлено, що відмова ОСОБА_1 у оформленні преміальної картки з пакету Premium відбулася на підставі пункту 1.1.3.1.4 Умов та правил надання банківськийх послуг, Банк зобов`язаний відмовитися від підтримання ділових відносин/відмовити Клієнту в обслуговуванні, у тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунка/відмовитися від проведення фінансової операції на підставах, передбачених законодавством та внутрішніми документами Банку з питань запобігання та протидії , а саме у зв`язку з встановленням клієнту банка - ОСОБА_1 неприйнятно високого рівня ризику за результатами переоцінки ризику клієнта.

При перевірці підстав прийняття банком, як суб`єктом первинного фінансового моніторингу, рішення про відмову в оформленні преміальної карти позивачу судом першої інстанції було надано оцінку поданим відповідачем доказам перевірки ризику операцій клієнта та наявності ознак здійснення банком ризикової діяльності при його обслуговуванні. У цьому контексті судом правильно враховано проведені у банку аналізи службового розслідування щодо позивача.

За наявності відомостей про порушення ОСОБА_1 п.п.3.1 та 3.3 Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників «ПриавтБанк» та в подальшому її звільнення , надані відповідачем докази щодо перевірки клієнтів та встановлення потенційного ризику їх обслуговування судом попередньої інстанції було правильно визнані обґрунтованими.

Посилаючись в апеляційній скарзі на невідповідвідність доказів наданих відповідачем , позивачем не доведено що службове розслідування здійснювалось не щодо неї , також нею не надано й доказів що спростовували б висновки службового розслідування чи свідчили про оскарження його результатів. Заява ОСОБА_1 свідчить про її обізнаність у проведенні службового розслідування та наявності щодо неї обмежень встановлених кодифікатором 1.22 .

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність у Офісі Генерального прокурора (Генеральній прокуратурі України) , Бюро економічної безпеки України відомостей про наявність кримінальних проваджень щодо ОСОБА_1 , не свідчить про відсутність права АТ КБ «ПриватБанк» згідно із його банківськими правилами, відмовити ОСОБА_1 у видачі картки.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин, встановив фактичні обставини справи, надав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, які стали підставою для встановлення за банківськими операціями позивача високого ризику та наявності ознак потенційного здійснення банком ризикової діяльності у сфері фінансового моніторингу при його обслуговуванні, визначеної кодифікатором 1.22 відповідно до Матриці прийняття рішення по клієнтам , у зв`язку із чим дійшов правильного висновку, що дії АТ КБ «ПриватБанк» стосовно позивача відповідали вимогам закону, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 23 серпня 2016 року у справі «Дж. К. та інші проти Швеції» («J. K. AND OTHERS v. SWEDEN») зазначив, що скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог є законними і обгрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Наведене свідчить, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦІК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якої діє ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов