Справа № 522/1939/24
Провадження № 2/522/3284/24
УХВАЛА

14 жовтня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі:

головуючої судді Косіциної В.В.,

за участі секретаря судового засідання Слободянюк І.Р.,

розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом заступника керівника Приморської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи - Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради та Державний реєстратор КП «Департамент державної реєстрації» - Вальков Дмитро Гаріальдович про скасування реєстрації декларації, рішення реєстратора, припинення права, приведення приміщення у попередній стан,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом заступника керівника Приморської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи - Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради та Державний реєстратор КП «Департамент державної реєстрації» - Вальков Дмитро Гаріальдович про скасування реєстрації декларації, рішення реєстратора, припинення права, приведення приміщення у попередній стан.

Підготовче засідання по справі призначено на 07 жовтня 2024 року.

10 червня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Нікішева Олексія Валерійовича про закриття провадження у справі, у якому заявник просив закрити провадження у справі за позовом заступника керівника Приморської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи - Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради та Державний реєстратор КП «Департамент державної реєстрації» - Вальков Дмитро Гаріальдович про скасування реєстрації декларації, рішення реєстратора, припинення права, приведення приміщення у попередній стан.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 зареєстрована як ФОП з 30.03.2006 року, та основними видами діяльності якої є діяльність: 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (основний); 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна. При цьому, спірний об`єкт нерухомого майна використовується ОСОБА_1 як ФОП під час здійснення нею господарської діяльності, а тому, справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та підлягає закриттю.

У підготовчому засіданні, призначеному на 07 жовтня 2024 року представник відповідача підтримав зазначене клопотання, просив його задовольнити. Представник прокуратури просив відмовити у задоволенні зазначеного клопотання.

Будь-яких інших заяв або клопотань від учасників справи не надходило.

Суд дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 з 30.03.2006 року є фізичною особою підприємцем, основними видами діяльності якої є діяльність: 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (основний); 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (а.с.183).

Предметом спору є скасування реєстрації декларації, визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора, припинення права власності, приведення приміщення у попередній стан щодо об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

19 березня 2012 року між Департаментом комунальної власності ОМР та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір оренди нежитлового приміщення №14/5, та який стосувався зазначеного об`єкта нерухомого майна.

Зазначений об`єкт нерухомого майна було передано в оренду саме фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 , що також підтверджується актом приймання-передачі приміщення (а.с.185).

Рішенням фізичної особи-підприємця про викуп індивідуально визначеного майна комунальної власності у вигляді нежитлової окремо розташованої будівлі: АДРЕСА_1 , що скріплене підписом та печаткою ФОп ОСОБА_1 , прийнято рішення про викуп у територіальної громади міста Одеси нежитлової площі окремо розташованої будівлі: АДРЕСА_1 (а.с.186).

Рішенням фізичної особи-підприємця про викуп індивідуально визначеного майна комунальної власності у вигляді нежитлової окремо розташованої будівлі: АДРЕСА_1 , що скріплене підписом та печаткою ФОп ОСОБА_1 , прийнято рішення про викуп у територіальної громади міста Одеси нежитлової площі окремо розташованої будівлі: АДРЕСА_1 (а.с.186).

Зазначені рішення були отримані від ФОП ОСОБА_1 Департаментом комунальної власності ОМР 23.07.2015 року, про що свідчать відмітки на супровідних листах (а.с.187).

На момент розгляду справи, об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 12.01.2024 року №361662569, належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 18.09.2015 року №2766 та на підставі договору купівлі-продажу від 18.09.2015 року №2765 (а.с.33).

Зі змісту договору купівлі-продажу від 18.09.2015 року №2766 вбачається, що він був укладений саме між Територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (а.с.45).

Зі змісту договору купівлі-продажу від 18.09.2015 року №2765 вбачається, що він був укладений саме між Територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (а.с.50).

На підтвердження того, що спірний об`єкт нерухомого майна використовується в процесі здійснення господарської діяльності було також надано, зокрема:

- копію витягу з реєстру платників єдиного податку від 28.11.2018 року №369, та з якого вбачається, що ОСОБА_1 здійснює господарську діяльність, зокрема, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.194);

- копію технічних умов приєднання до електричних мереж електроустановок від 16.08.2017 року №0139-2017-0110, з якого вбачається, що ФОП ОСОБА_1 приєдналася до електричних мереж електроустановок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.194-195);

- копію дозволу на розміщення зовнішньої реклами від 29.11.2018 року №7361-А2/П/Д-К, з якого вбачається, що ФОП ОСОБА_1 отримала дозвіл на розміщення реклами за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.195-197).

- копію повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність від 05.06.2024 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 проводить господарську діяльність за адресою: АДРЕСА_1 (найменування об`єкта оподаткування кафе» (а.с.198).

За таких обставин, суд вважає, що заявником доведено факт використання фізичною особою-підприємцем об`єкту нерухомого майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 задля ведення господарської діяльності.

Будь-яких доказів на підтвердження того, що зазначений об`єкт нерухомого майна використовується виключно в особистих цілях представником позивача надано не було.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно з частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно з пунктами 1, 6, 15 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

- справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

- справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

- інші справи у спорах між суб`єктами господарювання.

Критеріями належності справи до господарського судочинства за загальними правилами є одночасно суб`єктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Ознаками господарського спору є, зокрема: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (стаття 42 Конституції України). Це право закріплено й у статті 50 ЦК України, у якій передбачено, що право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Відповідно до частини другої статті 50 ЦК України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур не позбавляється статусу фізичної особи, а набуває до свого статусу фізичної особи нової ознаки - суб`єкта господарювання. Вирішення питання про юрисдикційність спору залежить від того, чи виступає фізична особа - сторона у відповідних правовідносинах - як суб`єкт господарювання, та від визначення цих правовідносин як господарських.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 916/1261/18 (провадження № 12-37гс19).

Отже, з моменту державної реєстрації ФОП фізична особа фактично перебуває у двох правових статусах - як фізична особа, та як ФОП.

При цьому наявність статусу підприємця не свідчить про те, що така особа виступає як підприємець у всіх правовідносинах або ж що всі подальші правовідносини за участю цієї особи мають ознаки господарських, адже фізична особа продовжує діяти як учасник цивільних відносин, зокрема, укладаючи правочини для забезпечення власних потреб, придбаваючи нерухоме та рухоме майно тощо (див. висновки Великої Палати Верховного Суду, сформульовані, зокрема, у постановах від 14 березня 2018 року у справі № 2-7615/10 (провадження № 14-17цс18), від 05 червня 2018 року у справі № 522/7909/16-ц (провадження № 14-150цс18)).

Відповідно до статті 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відтак підприємець - це юридичний статус фізичної особи, який засвідчує право цієї особи на заняття самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Такий висновок Велика Палата Верховного Суду зробила в постановах від 13 березня 2018 року у справі № 306/2004/15-ц (провадження № 14-39цс18), від 15 травня 2019 року у справі № 904/10132/17 (провадження № 12-43гс19), від 02 жовтня 2019 року у справі № 263/2359/19 (провадження № 14-467цс19), від 25 лютого 2020 року у справі № 916/385/19 (провадження № 12-167гс19) та інших.

Згідно із частинами першою, другою статті 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб`єктами господарювання є, зокрема, юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, а також громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

У частині першій статті 58 ГК України передбачено, що суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи ФОП у порядку, визначеному законом.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що в господарському законодавстві юридична особа та ФОП охоплюються спільним поняттям «суб`єкт господарювання».

У постанові від 25 лютого 2020 року у справі № 916/385/19 (провадження № 12-167гс19) Велика Палата Верховного Суду виснувала, що вирішення питання про юрисдикційність спору за участю ФОП залежить від того, виступає чи не виступає фізична особа як сторона у спірних правовідносинах суб`єктом господарювання та чи є ці правовідносини господарськими.

Аналогічний висновок викладено й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 червня 2023 року у справі № 125/1216/20 (провадження № 14-25цс23).

Тому, враховуючи те, що на момент розгляду справи ОСОБА_1 є фізичною особою підприємцем, основними видами діяльності якої є діяльність: 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (основний); 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, беручи до уваги той факт, що право власності на спірний об`єкт нерухомого майна були зареєстровані на підставі договорів купівлі-продажу, укладених між Територіальною громадою міста Одеси в особі ОМР та фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 та той факт, що зазначений об`єкт нерухомого майна використовується ОСОБА_1 для здійснення господарської діяльності, суд вважає, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а за суб`єктним складом та характером спірних правовідносин заява підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У ч.1 ст.256 ЦПК України вказано, що якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Враховуючи зазначене, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання та закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 131, 210, 223, 247, 255-256, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Нікішева Олексія Валерійовича про закриття провадження у справі задовольнити.

Провадження у справі №522/1939/24 за позовом заступника керівника Приморської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи - Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради та Державний реєстратор КП «Департамент державної реєстрації» - Вальков Дмитро Гаріальдович про скасування реєстрації декларації, рішення реєстратора, припинення права, приведення приміщення у попередній стан закрити.

Роз`яснити позивачеві, що справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено та підписано 14 жовтня 2024 року.

Суддя Косіцина В.В.