Справа № 459/3165/23 Головуючий у 1 інстанції: Дем`яновська Ю.Д.
Провадження № 22-ц/811/1037/24 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М. Цяцяка Р.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Таскомбанк» на заочне рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 06 березня 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

в вересні 2023 року Акціонерне товариство «Таскомбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 17 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень»» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №. Згідно умов вказаного договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Вказує, що згідно п.п.1.2.,1.3 кредитного договору позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених кредитним договором. Зазначає, що позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту 104 305,10 гривень; строк користування 60 місяців; річні проценти 0,01% від суми боргу за договором; щомісячні проценти 3,50 % від суми кредиту.

Вказує, що 18 лютого 2022 року права вимоги за кредитним договором № відступлено АТ «Таксомбанк» на підставі договору про відступлення права вимоги № 01/09/21 від 01.09.2021 року. Зазначає, що позичальником умови кредитного договору не виконані, кредитні кошти у встановлені договором (графіком погашення кредиту) строки не повернуті у зв`язку з чим станом на 04.09.2023 року утворилась заборгованість в розмірі 167 247 гривень 05 копійки, з яких: 102 567,05 грн - заборгованість по тілу кредиту (в т.ч.прострочена), 12,62 грн. - заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена), 64 667,38 грн. - заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена), що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості по кредитному договору та виписками.

З наведених підстав просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором № від 17.02.2022 року в розмірі 167 247,05 грн.

Заочним рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 06 березня 2024 року у задоволенні позову Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Рішення суду оскаржило Акціонерне товариство «Таскомбанк», в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Апелянт вказує, що позичальник був ознайомлений та погодився зі змістом кредитного договору, умовами отримання фінансових кредитів ТзОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень»» та повністю з ними згоден, а тому, підписавши кредитний договір прийняв всі його істотні умовами. Зазначає, що відповідно до п. 2.2 договору про відступлення прав вимоги сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги, шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимог із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей позичальників. Підписані сторонами відповідні реєстри прав вимог є невід`ємною частиною цього договору. Вважає, що позивач є належним кредитором та в обгрунтування позовних вимог надав платіжну інструкцію про перерахування кредитних коштів, розрахунок заборгованості, виписки по рахунку, реєстр прав вимог до договору про відступлення права вимоги із зазначенням суми заборгованості. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 15 квітня 2024 року про відкриття апеляційного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Таскомбанк» на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 06 березня 2024 року ухвалено розглядати без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства «Таскомбанк» на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 06 березня 2024 року призначено на 10 год. 00 хв. 24 червня 2024 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки текст постанови складено 25 червня 2024 року, то незважаючи на те, що розгляд справи призначено на 24 червня 2024 року, датою ухвалення постанови є саме 25 червня 2024 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Таскомбанк», суд першої інстанції виходив з того, що на момент укладення договору відступлення права вимоги від 1 вересня 2021 року боргові зобов`язання за кредитним договором № від 17.02.2022 року ще не існували, а тому не могли бути передані новому кредитору, оскільки відступити право вимоги виконання обов`язку відповідно до положень статей 509-514 ЦК України можливо лише у конкретному зобов`язанні, однак зобов`язання відповідача станом на 01.09.2021 року (момент переходу права вимоги) не існувало, а тому до виникнення зобов`язання не могло бути передано право вимагати його виконання.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 17 лютого 2022 року ТзОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень»» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №, за яким ТзОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень»» надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 104 305,10 гривень, строком на 60 місяців, початковий процент при наданні кредиту 27% від суми кредиту, щомісячні проценти 3,50 % від суми кредиту, річні проценти 0,01% від суми боргу за договором.

В цей же день, 17 лютого 2022 року, ОСОБА_1 підписав Паспорт кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №5881707.

Відповідно до копії паспорта кредиту від ТзОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень»» №5881707, сума/кредит ліміту становить 104 305,10 гривень, строк, на який надається кредит, 60 місяців, вказані загальні витрати за кредитом, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк користування кредитом, реальна річна процентна ставка, порядок повернення кредиту: кількість та розмір платежів, періодичність внесення (графік платежів). Граничний термін повернення кредиту 17 лютого 2027 року (а.с. 12-13).

Згідно копії Умов отримання фінансових кредитів ТзОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень»», приєднання позичальника до цих умов здійснюється через підписання ним кредитного договору (п.1.3.)

Кредитодавець надає позичальнику кредит шляхом переказу грошових коштів на банківський рахунок, зазначений позичальником в кредитному договорі (п.2.1.)

Сума кредиту, який надається позичальнику, зазначається в кредитному договорі (п.2.4.)

Розмір чергової частини кредиту та розміри процентів визначаються в кредитному договорі (п.2.7.)

Позичальник зобов`язується щомісячно, у граничний термін, повертати чергову частину кредиту та сплачувати щомісячні і річні проценти (п.5.1.)

Позичальник згоден з тим, що кредитодавець має право відступити право вимоги за цим договором новому кредитору (п.8.2.)

Судом встановлено, що 01 вересня 2021 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень»» та АТ «Таскомбанк» укладено договір відступлення права вимоги №01/09/21, за умовами якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти в сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором (п.2.1).

У п. 2.2 Договору сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги, шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимог із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей позичальників. Підписані сторонами відповідні реєстри прав вимог є невід`ємною частиною цього договору.

Позивачем на підтвердження своїх вимог до позову додано копію Додатку 2 до Договору відступлення прав вимоги № 01/09/21 від 01 вересня 2021 року, повідомлення про відступлення прав вимоги, що підписане представниками Первісного кредитора та Нового кредитора. У вказаному повідомленні не зазначено, кому воно адресоване, та в ньому не зазначено реквізити кредитного договору (№ та його дата), права вимоги за яким були відступлені новому кредитору.

На підтвердження передачі прав вимоги за вищевказаним кредитним договором позивачем додано витяг з реєстру прав вимоги до вищевказаного договору відступлення прав вимоги № 01/09/21 від 01 вересня 2021 року за 18 лютого 2022 року, в якому зазначено номер кредитного договору від 17 лютого 2022 року, позичальник ОСОБА_1 , сума кредиту 104 305,10 гривень, дата закінчення договору 17 лютого 2027 року, загальна сума заборгованості 104 435,81 грн., сума основного боргу за кредитом 104 305, 10 грн, сума нарахованих процентів 0,03 грн., сума нарахованих щомісячних процентів 130, 38 грн., ціна договору за кредитом 104 435, 51 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості по вищевказаному кредитному договору станом на 04 вересня 2023 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 167 247, 05 грн., з яких: 102 567,05 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту; 12,62 грн. - заборгованість по річним процентам (в т.ч. простроченим); 64 667, 38 грн. заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. простроченим).

На підтвердження надання відповідачу кредиту та наявності заборгованості за кредитним договором позивачем надано виписку по особовому рахунку відповідача за період з 17 лютого 2022 року по 04 вересня 2023 року.

09 травня 2023 року на адресу ОСОБА_1 направлено повідомлення-вимогу про погашення заборгованості протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення, але не пізніше 45 календарних днів з дня направлення повідомлення.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор-прийняти особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 631 ЦК України договір набирає чинності з моменту його укладення.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тлумачення наведених норм свідчить, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор.

Тобто відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору (висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 752/8842/14-ц, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.01.2019 у справі № 909/1411/13, від 13.10.2021 у справі № 910/11177/20).

Законодавцем передбачено можливість відступлення первісним кредитором новому кредитору як повного обсягу прав та обов`язків, належних йому на момент відступлення (універсальне правонаступництво), так і можливість відступлення прав лише у певній частині, що обумовлюється сторонами в договорі відступлення права вимоги (сингулярне правонаступництво). Оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права "nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet", який означає, що "ніхто не може передати більше прав, ніж має сам".

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 16.10.2018 у справі №914/2567/17, від 04.12.2018 у справі №31/160(29/170(6/77-5/100), від 04.06.2020 у справі №910/1755/19.

При цьому відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Виходячи із загальних правил та положень ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять всі права первісного кредитора. Обсяг цих прав та умови їх переходу визначаються на момент переходу цих прав до нового кредитора. Тобто новий кредитор отримує право вимагати виконання зобов`язання в обсязі, що існував на момент підписання договору цесії (відступлення права вимоги).

Звертаючись до суду з позовом, АТ «Таскомбанк» вважає себе кредитором ОСОБА_1 за кредитним договором № від 17 лютого 2022 року, укладеним боржником з ТзОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень»», право вимоги від якого перейшло до позивача за договором відступлення права вимоги №01/09.2021 від 01.09.2021 року.

Як зазначено вище, 01 вересня 2021 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень»» та АТ «Таскомбанк» укладено договір відступлення прав вимоги № 01/09/21, відповідно до якого ТзОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень»» в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, передало АТ «Таскомбанк» права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги.

Тобто, на момент укладення договору відступлення права вимоги від 01 вересня 2021 року боргові зобов`язання за кредитним договором № від 17 лютого 2022 року ще не існували, а тому не могли бути передані новому кредитору. Включення ОСОБА_1 до реєстру боржників до договору відступлення права вимоги від 01 вересня 2021 року є безпідставним. Належних доказів, які б свідчили, що до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № від 17 лютого 2022 року, позивачем не надано.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження переходу до АТ «Таскомбанк» прав вимоги за договором відступлення права вимоги від 01 вересня 2021 року боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № від 17 лютого 2022 року, укладеним з ТзОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень»».

Крім того, відповідно до пункту 9.1 договір відступлення прав вимоги набрав чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін, тобто 01 вересня 2021 року. Проте, станом на дату підписання договору та набрання ним чинності, реєстр боржників (портфель заборгованості) не був сформований. Такий реєстр, куди було включено відповідача, був складений 18 лютого 2022 року - більше як через п`ять місяців після укладення договору відступлення права вимоги від 01 вересня 2021 року.

Обумовлений сторонами у пункті 3.4 договору про відступлення прав вимоги строк, з якого право вимоги переходить до нового кредитора, не дає підстав для включення до портфеля заборгованості права вимоги по тих кредитних договорах, які були укладені з первісним кредитором після набрання чинності договором про відступлення прав вимоги.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, щоАТ «Таскомбанк» не набуло прав кредитора по відношенню до відповідача, оскільки відступити право вимоги виконання обов`язку відповідно до положень статей 509-514 ЦК України можливо лише у конкретному зобов`язанні, однак зобов`язання відповідача станом на 01 вересня 2021 року (момент переходу права вимоги) не існувало, а тому до виникнення зобов`язання не могло бути передано право вимагати його виконання.

Доводи апеляційної скарги про те, що сторони договору про відступлення права вимоги № 01/09/21 від 01 вересня 2021 року погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги, шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимоги колегія суддів вважає безпідставними, оскільки положень, якими б було передбачено можливість передання первісним кредитором права вимоги до позичальників новому кредитору за зобов`язаннями, які виникнуть в майбутньому, вищевказаний договір не містить.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, які достатньо мотивовані.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Таскомбанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 06 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Постанова складена 25 червня 2024 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк