Справа № 138/1520/24
Провадження №:2/138/645/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2024 м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області, в складі:

головуючого судді Київської Т.Б.,

за участю: секретаря Бугери І.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом вселення у житловий будинок,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду із вказаним вище позовом, який мотивований тим, зокрема, що позивач відповідно до рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 17.01.2024 у справі №138/2766/22 є співвласником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .Згідно резолютивної частини рішення, суд ухвалив: визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом видане державним нотаріусом Могилів-Подільської міської державної нотаріальної контори Коріняк Л.М. на ім`я ОСОБА_5 05.08.1992 , зареєстроване в реєстрі за №2-289, дублікат якого виданий 04.11.2022 державним нотаріусом Державного нотаріального архіву Вінницької області Болотновою М.М., в частині 1/8 частки цілого житлового будинку з надвірними будівлями, площею 41,3 кв.м., сарай - прибудова "А3", літньої кухні "Б", вбиральні "В", вимощення "І", огородження "І", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/8 частину вказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Право власності на вказане майно було зареєстровано позивачем. Іншим співвласником 7/8 частини будинку є ОСОБА_5 20.03.2024 позивач намагалась потрапити до зазначеного житлового будинку, співвласником якого вона є, але ОСОБА_5 та її онука ОСОБА_4 до будинку позивача не допустили. При цьому замки до вхідних дверей будинку були замінені та позивачу комплект ключів надано не було. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, однак в будинку залишилась проживати її онука, без будь-яких на те правових підстав. Так, відповідач у вказаному будинку не зареєстрована, позивач своєї згоди, як співвласник, не надавала. Між сторонами спору не існує договірних відносин і відповідачка користується майном не на підставі укладеного з позивачем договору. Позивач 12.04.2024 також намагалась потрапити до свого житла, але відповідачка повторно не допустила власницю до її житла мотивуючи це тим, що її частка не виділена та не оцінена, що є на її думку правомірним обмеженням для допуску до будинковолодіння позивача.

З огляду на не допуск до житлового будинку позивачу створюються перешкоди у користуванні та розпорядженні належним їй майном, у зв`язку з чим вона змушена проживати за іншою адресою. Окрім того, після вказаних подій стан здоров`я позивача значно погіршився, у зв`язку з чим, 21.03.2024 вона звернулась до сімейного лікаря зі скаргами на загальну слабкість, тривожність, безсоння та адинамію. Під час перебування в закладі у хворої стався судомний напад із втратою свідомості, їй було надано допомогу та направлено до лікаря-невролога, після консультації якого призначено протисудомні та заспокійливі препарати (відповідь з лікувального закладу додається). З огляду на вищевказане, позивач змушена звертатись до суду за захистом її права власності та права на житло.

Враховуючи викладене вище, просить суд усунути їй перешкод у користуванні житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом: її вселення у вказаний житловий будинок, а також висилити відповідача з вказаного житлового будинку за адресою без надання іншого житлового приміщення. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 03.06.2024 відкрито загальне позовне провадження та розпочато підготовче провадження у справі.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 01.08.2024 залишено без розгляду вимоги позову в частині виселення відповідача з житлового будинку без надання іншого житлового приміщення, закрито підготовче провадження у справі, викликано свідків та призначено справу до судового розгляду.

Сторона позивача у судовому засіданні повідомила суду, що у березні 2024 року позивач намагалась потрапити до належного їй житлового будинку та отримати ключі, однак баба Клавдія та її онука ОСОБА_6 не пустили її до будинку, мотивуючи це тим, що частка її майна не визначена, а тому вони не знають де її частина будинку. Перешкоди чинили двоє, однак згодом бабка померла та у будинку залишилась проживати відповідач, яка і продовжила чинити їй перешкоди у користуванні будинком. Зважаючи на це, позивач на даний час вимушена проживати у сусіда.

Представник відповідача у судовому засіданні пояснив, що дійсно у спірному будинку раніше проживала її бабуся та за її життя там також поселилась відповідач з дитиною. На той час позивач перебувала у Польщі, але згодом повернулась. Про наявність спору між ОСОБА_7 і Клавдією не знала. Вже після смерті бабусі позивач звернулась до неї з тим, що є власником частини вказаного будинку та бажала користуватись найбільшою кімнатою у будинку де вона проживала разом з чоловіком до його смерті, однак так як ОСОБА_8 проживала у сусіда однією сім`єю без реєстрації шлюбу, то у сторін розпочались конфлікті ситуації з приводу користування будинком. Вселення позивача у будинок порушить право відповідача, оскільки частки у праві власності на житло у них різні та частка Ніни є значно меншою, а вона може зайняти частину більшу ніж їй належить. Також зазначив, що відповідач успадкувала від померлої частку у праві власності на зазначений будинок, що належала їй.

Заслухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 15,16 ЦК України, ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Стаття 41 Конституції України гарантує, що кожен громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, яка набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на підставі рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 17.01.2024 належить право власності на 1/8 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 71,2 кв.м., житловою 52,4 кв.м. (а.с.11-17). Стороною відповідача не заперечувалась та обставина, що зазначене рішення набрало законної сили, а також дана обставина підтверджується згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Крім того, вказаним вище рішенням встановлено, що власником 7/8 частини вказаного вище житлового будинку є ОСОБА_5 . Також дана обставина підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №373781332 сформованого 11.04.2024 (а.с.19).

Відповідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав №368025212 від 01.03.2024 право власності позивача на вказану вище частину житлового будинку 27.02.2024 було зареєстровано, номер відомостей про речове право 53931483 (а.с.18).

Згідно витягу №15000 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 01.04.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.20).

Як стверджує позивач, при спробі вселитись у вказаний вище будинок їй всіляко чинились перешкоди ОСОБА_5 та її онукою ОСОБА_4 , яка є відповідачем у даній справі. При цьому замки до вхідних дверей будинку були замінені та позивачу комплект ключів не було надано.

Також позивач стверджує ту обставину, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, що стороною відповідача в ході розгляду справи не заперечувалось та дану обставину було визнано. Крім того, представник відповідача стверджував ту обставину, що відповідач отримала у спадок частину зазначеного будинку, що належала померлій.

Так, в матеріалах справи наявний талон-повідомлення єдиного обліку №2165 про прийняття і реєстрацію заяви ОСОБА_1 такого змісту: 20.03.2024 о 14 год. 08 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 20.03.2024 о 14 год. 08 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , заявниця повідомила, що її не впускає до своєї кімнати свекруха. Згідно рішення суду заявниця має право на проживання в даній кімнаті (а.с.21).

Відповідно до листа Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області №8399/223/01-2024 від 15.05.2024 вказана вище заява була розглянута згідно Закону України «Про звернення громадян» (а.с.39).

Крім того, у позивача та відповідача були відібрані пояснення. Так, ОСОБА_1 у своїх поясненнях зазначила, зокрема, що о 14 год. 00 хв вона прийшла до свого домоволодіння, де вона зареєстрована та відповідно до рішення суду має право на проживання та власності на 1/8 частину будинку. Разом з тим, до будинку та кімнати де вона проживала разом зі своїм чоловіком її не впустили. Після чого вона була змушена викликати працівників поліції (а.с.40).

З наявних у матеріалах справи пояснень відповідача слідує, зокрема, що вона дійсно проживає за вказаною вище адресою. 20.03.2024 близько 13 год. 40 хв. до неї з бабою ОСОБА_5 прийшла тітка ОСОБА_1 та повідомила, що вона має документи на право власності на вказаний будинок, а саме 1/8 частку від загальної площі всього будинку та хотіла, щоб вони віддали їй ключі від будинку та що вона буде проживати спільно з ними. На що відповідач разом з бабою відповіли, що не можуть це зробити, оскільки їм невідомо у якій частині знаходиться 1/8 будинку, яка належить позивачу. Після чого ОСОБА_1 викликала поліції.

Відповідно до пояснень наданих ОСОБА_5 , остання повідомила, що дійсно проживає за вказаною вище адресою. 20.03.2024 прийшла її невістка ОСОБА_1 , яка на даний час зареєстрована за її адресою, а саме по АДРЕСА_1 . У вказаному будинку вона проживає разом з онукою ОСОБА_4 . Позивач повідомила їх, що у неї є документи на право власності на будинок, а саме 1/8 від загальної площі та просила віддати їй ключі, на що вона відповіла, що їй невідомо у якій частині знаходиться 1/8 частини будинку, яка належить позивачу. Після чого були викликані працівники поліції.

Також, в матеріалах справи наявний лист №386/05-14 КНП «Могилів-Подільський міський ЦПМСД» від 28.03.2024 зі змісту якого слідує, що 21.03.2024 позивач зверталась до сімейного лікаря зі скаргами на загальну слабкість, тривожність, безсоння та адинамію. Під час перебування в закладі у неї стався судомний напад із втратою свідомості, їй було надано допомогу та направлено до лікаря-невролога. Після консультації з лікарем було встановлено діагноз «Епілепсія», «Вегетативні розлади нервової системи», призначено лікування (а.с.22).

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 надали покази про те, що дійсно позивач декілька разів намагалася отримати доступ до житлового будинку, але відповідач відмовляла їй, мотивуючи цим тим, зокрема, що частка якою вона володіє не визначена, а тому вона не знає якою саме частиною будинку позивач може користуватись та визначення цієї частки судом вона її до будинку не пустить.

Відповідно до ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно зі ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ст. 379, 383 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

У ст. 391 ЦК України зазначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

При цьому, суд виходить з того, що відповідно до положень ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав власника, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача порушується його право власності чи законного володіння (п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»).

Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо сторонам виділити ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Аналіз наведених вище норм свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

Між сторонами існує конфлікт з приводу користування житловим будинком, при спробі ОСОБА_1 потрапити до будинку, ОСОБА_4 її не допустила, що стороною відповідача під час судового розгляду фактично не заперечувалось, а доводи представника відповідача зводились до того, що належна позивачу частка не визначена та є значно меншою за частку відповідача, а тому вселити її у вказаний будинок без визначення конкретної частини, якою може користуватись відповідач неможливо.

У даному випадку судом встановлено, що позивач на законних підставах набула право спільної часткової власності на спірний будинок, але на теперішній час сторони не досягли згоди щодо порядку користування приміщеннями будинку. Відповідачем чиняться перешкоди позивачу у реалізації права володіння та користування належним позивачу будинком. Позивач, внаслідок дій відповідача не має доступу до будинку, часткою у праві на яку вона володіє, чим безперечно порушується її право власності, та правомочності, що з нього витікають (право володіння та користування).

Відсутність доступу позивача до вказаного будинку і зумовила звернення до суду з цим позовом.

Таким чином факт чинення відповідачем перешкод позивачу у володінні та користуванні відповідною часткою будинку є перед судом доведеним. Сторона відповідач не спростувала доводи позивача з приводу порушення її права на володіння та користування часткою у спірній квартирі, будь - яких доказів на адресу суду на спростування вказаної обставини не представила.

Отже, порушене право власності позивача (складовими якого є право користування та володіння) підлягає судовому захисту в порядку, визначеному ст. 391 ЦК України, шляхом усунення перешкод в здійсненні права власності у спосіб вселення позивача в будинок АДРЕСА_1 , в яку позивач, внаслідок незаконних дій відповідача не може потрапити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст.15-16, 319, 321,356, 358, 379, 383, 391 ЦК України, ст. 3-5, 10-13, 76, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Усунуту ОСОБА_1 перешкоди у користуванні житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 шляхом вселення ОСОБА_1 у вказаний будинок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення. Учасник справи якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення суду складено 15.11.2024.

Суддя: Т.Б.Київська