УХВАЛА

26 червня 2024 року

м. Київ

справа № 308/13775/19

провадження № 61-8763ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Биркович Олександр Іванович, на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 21 липня 2020 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 16 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» про визнання незаконними та скасування наказів про відсторонення від роботи, стягнення середньомісячної заробітної плати, індексації, компенсації, 3 % річних, відшкодування моральної та матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» про визнання незаконними та скасування наказів про відсторонення від роботи, стягнення середньомісячної заробітної плати, індексації, компенсації, три відсотків річних, моральної та матеріальної шкоди.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 липня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 16 травня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 липня 2020 року залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 14 червня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 21 липня 2020 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 16 травня 2024 рокуповернуто заявнику.

18 червня 2024 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Биркович О. І.,через систему «Електронний суд» повторно звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Ужгородського міськрайонного суду від 21 липня 2020 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 16 травня 2024 року, справу передати до Закарпатського апеляційного суду на новий розгляд або ухвалити нове судове рішення про задоволення позову ОСОБА_1 .

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та не може бути вирішено питання про відкриття касаційного провадження, з огляду на таке.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Процесуальний закон покладає на заявника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування конкретних норм матеріального та/або порушення норм процесуального права, яке допустили суди попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень та чітко визначити підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) статтею 389 ЦПК України, з вказівкою на відповідні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані при розгляді справи.

Касаційна скарга ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Биркович О. І., не повністю відповідає зазначеним вище вимогам процесуального закону та підлягає уточненню.

Заявник посилається на те, що апеляційний суд застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у Рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 8?рп/2013, що не є передбаченою частиною другою статті 389 ЦПК України підставою касаційного оскарження судових рішень.

Також заявник посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).

У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити вказівку на норму права, щодо якої відсутній висновок, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Биркович О. І., не наводить конкретної норми права, щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, що свідчить про недотримання приписів пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України.

Визначення підстав касаційного оскарження, встановлених процесуальним законом, має важливе значення, оскільки суд касаційної інстанції, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (приписи частини першої статті 400 ЦПК України).

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику слід уточнити касаційну скаргу у частині підстав, на яких вона подається, та надіслати уточнену редакцію касаційної скарги, копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Крім того, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та не може бути вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги заявником не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених законом порядку і розмірі.

Зважаючи на те, що позовну заяву подано у грудні 2019 року, судовий

збір підлягає сплаті за ставками, встановленими законом станом на 01 січня

2019 року.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня

2019 року становив 1 921,00 грн.

Ставка судового збору за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру становить 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 768,40 грн (1 921,00 грн*0,4) та не більше 5 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб 9 605,00 грн (1 921,00 грн*5); ставка судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 768,40 грн (1 921,00 грн*0,4) (редакція Закону України «Про судовий збір» на момент подання позовної заяви).

Згідно з частиною третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.

Отже, враховуючи характер спору та зміст касаційної скарги, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у цій справі у такому розмірі: за вимогу немайнового характеру (визнання незаконними та скасування наказів про відсторонення від роботи від 08 серпня 2019 року № 191/од та від 29 липня 2019 року № 185/од)у розмірі 3 073,60 грн ((768,40 грн х2) 200%); за подання касаційної скарги щодо вимог майнового характеру (стягнення завданої моральної шкоди в розмірі 75 000,00 грн, стягнення завданої матеріальної шкоди в розмірі 25 000,00 грн)заявник має сплатити судовий збір у розмірі мінімальної ставки, тобто 3 073,60 грн ((768,40 грн х 2) 200%), що разом становить 6 147,20 грн (3 073,60 грн + 3 073,60 грн ).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у

м. Києві/Печерському районі, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку: 207.

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі

якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала. Не усунення недоліків касаційної скарги є підставою для її повернення.

Враховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявниці строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Биркович Олександр Іванович, на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 21 липня 2020 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 16 травня 2024 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги строк до

10 липня 2024 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настають наслідки, передбачені процесуальним законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Синельников