Справа № 295/5211/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" липня 2024 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира у складі: головуючого судді Маслак В.П., розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Головного управління Національної поліції в Житомирській області про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у квітні 2024р. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на його користь з Державного бюджету України 750000,00 грн. - відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову вказує, що 17.10.2005р. ним була подана заява на ім`я начальника Житомирського міського відділу УМВС України в Житомирській області про притягнення до кримінальної відповідальності громадянок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за заволодіння грошовими коштами ОСОБА_1 його брата шляхом обману та зловживання довірою.

Постановою оперуповноваженого СДСБЕЗ Богунського РВ від 30.11.2008р. було відмовлено в порушенні кримінальної справи за результатами розгляду заяви від 17.10.2005р. Після неодноразових звернень позивача до суду задля скасування постанов про відмову у порушенні кримінальної справи, постановою суду від 11.09.2012р. постанову слідчого було скасовано та направлено матеріали до Богунського РВ України в Житомирській області для додаткової перевірки.

У зв`язку зі змінами кримінально-процесуального законодавства (20.11.2012р. набрав чинності КПК України), ОСОБА_1 30.07.2013р. подав заяву до Богунського РВ щодо відкриття кримінального провадження та притягнення до кримінальної відповідальності громадянок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка за змістом аналогічна до заяви від 17.10.2005р.

В подальшому, відповідно до заяви позивача від 30.07.2013р., 01.11.2013р. розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000495 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України.

Остаточне рішення у кримінальному провадженні №0000495 до цього часу не прийнято, досудове розслідування триває. На думку ОСОБА_1 службові особи СДСБЕЗ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області при здійснені перевірки заяви від 17.10.2005р. і службові особи Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області при здійсненні досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000495 вчинили і вчиняють протиправну бездіяльність, якою позивачу заподіяна моральна шкода.

Позивач вказує, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000495 триває понад 10 років, постанови про зупинення кримінального провадження не виносились, про підозру нікому не повідомлено, а постанови про закриття кримінального провадження неодноразово скасовувались слідчими суддями.

Внаслідок здійснення перевірки заяви від 17.10.2005р. та досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000495, позивач тривалий час перебуває у стані безперервного нервового напруження і стресу, відчуває душевні страждання, зневіру в справедливість, розчарування, приниження честі та гідності, які підсилюються через невизначеність органів слідства щодо притягнення до кримінальної відповідальності осіб зазначених у повідомленнях про злочин, а також відверте ігнорування вимог Конституції України, кримінально-процесуального законодавства та своїх службових обов`язків, що призвело до порушення звичайного способу життя ОСОБА_1 , і необхідність витрачати час та зусилля, для відновлення порушеного права. З огляду на зазначене позивач просить вимоги заяви задовольнити.

Представник Головного управління Національної поліції в Житомирській області у відзиві від 05.06.2024р. вказав, що самі лише долучені до позовної заяви витяг з кримінального провадження №0000495, ухвали слідчих суддів про зобов`язання вчинити процесуальні дії слідчого, дізнавача та про скасування постанови про закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 284 КК України не висвітлюють обставин в обсязі достатньому для встановлення протиправних дій відповідача та заподіяння ним шкоди, як про це йдеться в позові, а відтак підставою для задоволення позову бути не можуть. На думку представника відповідача, метою оскарження позивачем бездіяльності уповноважених осіб ГУНП в Житомирській області є оспорювання їх процесуальної діяльності, що не є безумовним доказом неправомірної бездіяльності ГУНП в Житомирській області у розумінні положень статті 1174 ЦК України.

Позивачем не долучено належних та допустимих доказів, що підтверджують факт його моральних та душевних страждань, які зазначені у позові. При цьому, представник відповідача звертає увагу, що на момент написання відзиву на позовну заяву досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000495 від 01.11.2013, триває. З огляду на вищезазначене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що 17.10.2005р. ОСОБА_1 подано заяву на ім`я начальника Житомирського міського відділу УМВС України в Житомирській області (далі Житомирський МВ) з вимогою про притягнення до кримінальної відповідальності громадянок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за заволодіння грошовими коштами ОСОБА_1 та його брата, шляхом обману та зловживання довірою, з додаванням матеріалів на 18 аркушах.

В подальшому Житомирський МВ було переформовано в Богунський районний відділ УМВС України в Житомирській області (далі Богунський РВ), в даний час - Житомирське районне управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області (далі - Житомирське РУП).

Згідно листа прокуратури Богунського району м. Житомира від 23.10.2007р. №360/07 вбачається, що Богунський МВ провів перевірку за заявою від 17.10.2005р., однак, рішення в порядку ст. 97 КПК не приймалось (а.с. 14).

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 26.05.2008р. у справі № 4-377/2008, постанову Богунського районного суду м. Житомира від 08.05.2008р., якою залишено без задоволення скаргу ОСОБА_1 на постанову оперуповноваженого про відмову в порушенні кримінальної справи, та постанову оперуповноваженого СДСБЕЗ Богунського РВ від 30.11.2008р., скасовано, а справу направлено прокурору для додаткової перевірки (а.с. 15).

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 05.02.2009р. y справі № 4-190/29 скасовано постанову оперуповноваженого СДСБЕЗ Богунського РВ від 20.06.2008р., якою було відмовлено в порушенні кримінальної справи за результатами розгляду заяви від 17.10.2005р., з поверненням матеріалів для додаткової перевірки до прокуратури (а.с. 16).

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 03.08.2010р. у справі № 4-411/2010 було скасовано постанову оперуповноваженого СДСБЕЗ Богунського РВ від 06.03.2009р. та від 28.10.2009р., якою було відмовлено в порушенні кримінальної справи за результатами розгляду заяви від 17.10.2005р. Матеріали направлено начальнику РВ УМВС України в Житомирській області для проведення додаткової перевірки (а.с. 17).

Згідно листа УМВС України в Житомирській області від 19.10.2010р. № 21/П-37, за допущення порушення при розгляді звернень ОСОБА_1 07.09.2010р. оперуповноваженого СДСБЕЗ Богунського РВ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_4 притягнуто до дисциплінарної відповідальності (а.с. 36).

З листа прокуратури Богунського району м. Житомира від 24.11.2010р. №360/07 повідомлено, що розглянувши скаргу на постанову від 27.08.2010р. про відмову у порушенні кримінальної справи за ст. 190 КК України, 24.11.2010р. така постанова скасована у зв`язку з неповнотою перевіри, а її матеріали направлено до Богунського райвідділу міліції для проведення додаткової перевірки (а.с. 19).

Відповідно до листа прокуратури м. Житомира від 03.03.2011р. №86/3236-11 постанова про відмову в порушенні кримінальної справи від 03.03.2011р. скасована, а матеріали направлено в Богунський райвідділ міліції для проведення додаткової перевірки (а.с. 20).

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 15.07.2011р. у справі № 4-1225/2011, скасовано постанову оперуповноваженого СДСБЕЗ Богунського РВ від 16.03.2011р., якою було відмовлено в порушенні кримінальної справи за результатами розгляду заяви від 17.10.2005р. (а.с. 21).

Згідно постанови Богунського районного суду м. Житомира від 28.12.2011р. у справі №4-1696/11 першим заступником прокурора м. Житомира ОСОБА_5 27.12.2011р. скасовано постанову оперуповноваженого СДСБЕЗ Богунського РВ від 11.09.2011р., якою було відмовлено в порушенні кримінальної справи за результатами розгляду заяви від 17.10.2005р., а тому скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення (а.с. 22).

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 13.04.2012р. у справі № 4-473/2012 скасовано постанову оперуповноваженого СДСБЕЗ Богунського РВ від 03.02.2012р., якою було відмовлено в порушенні кримінальної справи за результатами розгляду заяви від 17.10.2005р. (а.с. 23).

Відповідно до постанови Богунського районного суду м. Житомира від 11.09.2012р. у справі №4-979/2012, постанову оперуповноваженого СДСБЕЗ Богунського РВ від 05.05.2012р., якою відмовлено в порушенні кримінальної справи за результатами розгляду заяви від 17.10.2005р., скасовано (а.с. 24).

Згідно листа прокуратури м. Житомира від 26.12.2012р. №86/323М, постановою оперуповноваженого СДСБЕЗ Богунського РВ від 04.10.2012р. відмовлено в порушенні кримінальної справи за результатами розгляду заяви від 17.10.2005р. Разом з тим, роз`яснено, що новий Кримінальний процесуальний кодекс України, яким не передбачено оскарження постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, набрав чинності (а.с. 25).

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 , у зв`язку з вищевказаними змінами кримінально-процесуального законодавства, 30.07.2013р. подав до Богунського РВ УМВС України в Житомирській області заяву про вчинення кримінального правопорушення та притягнення до кримінальної відповідальності громадянок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за заволодіння грошовими коштами шляхом обману та зловживання довірою, яка є аналогічною до заяви від 17.10.2005р.

Листом прокуратури м. Житомира від 29.10.2013р. №86/323М позивача повідомлено, що матеріали перевірки за заявою ОСОБА_1 направлені до Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області для обов`язкового внесення відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування (а.с. 26).

Згідно листа Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області від 26.11.2013р. №П-418 за заявою по факту вчинення шахрайських дій, 01.11.2013р. внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, кримінальне провадження №0000495 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України (а.с. 27).

З листів прокуратури м. Житомира (Житомирської місцевої прокуратури) від 26.12.2014р. № М-735/13 та від 27.04.2017р. № М-735/13, скарга ОСОБА_1 щодо неналежного досудового розслідування кримінального провадження №0000495 розглянута, підстав для заходів прокурорського реагування не вбачається. Досудове розслідування здійснюється слідчим СВ Житомирського ВП ГУНП в області Левицькою Т.В. (а.с. 37, 38).

Ухвалами слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 31.10.2014р. у справі № 295/16409/14-к, від 10.03.2017р. у справі № 295/2331/17, від 26.08.2018р. у справі № 295/7753/18, від 18.01.2019р. у справі № 295/302/19, від 05.02.2021р. у справі № 295/1329/21 були скасовані постанови слідчих СВ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області від 13.09.2014р., 30.0.2015р., 24.03.2018р., 24.11.2018р., 27.06.2020р. про закриття кримінального провадження №0000495 (а.с. 28-32).

Відповідно до листа від 27.04.2017р. № М-495/13, Житомирською місцевою прокуратурою встановлено, що досудове розслідування кримінального провадження №0000495 проведено не повно, прийняти остаточне рішення не представляється за можливе, так як слідчим не виконано в повному обсязі законні вимоги прокурора. Тому, прокурором 27.04.2017р. направлено лист та ініційовано питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, з вини яких допущено безпідставну тяганину у вказаному провадженні. Досудове розслідування триває (а.с. 39).

Листом від 28.08.2017р. № М-495-13 повідомлено ОСОБА_1 , що згідно відповіді заступника начальника слідчого управління ГУНП в Житомирській області Нерух О.М., за наслідками розгляду листа Житомирської місцевої прокуратури № 4328/вих-2017 від 27.04.2017 щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в області ОСОБА_6 вбачається, що остання заслуговує на притягнення до дисциплінарної відповідальності за допущення необґрунтованої тяганини при розслідуванні кримінального провадження №0000495, але оскільки її звільнено з займаної посади, цим обмежитись (а.с. 40).

Згідно листа Житомирської місцевої прокуратури від 20.02.2019р. № М-495-13, у зв`язку із неефективним досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0000495, на адресу начальника СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області направлено лист, в якому ініційовано питання щодо відсторонення слідчого ОСОБА_7 від проведення досудового розслідування та призначення іншого слідчого. На даний час досудове розслідування кримінального провадження №000495 триває. Стан розслідування даного кримінального провадження та виконання письмових вказівок процесуального керівника перебуває на контролі (а.с. 41).

З наданих позивачем доказів вбачається, що нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000495 здійснюється прокурорами Житомирської окружної прокуратури.

Проведеним розглядом звернення ОСОБА_1 від 28.05.2019р. встановлено, що слідчі СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області Шкурлатовський В.Л. та ОСОБА_7 звільнені із займаних посад, тому розглянути питання про притягнення останніх до дисциплінарної відповідальності неможливо. Досудове розслідування у кримінальному №0000495 від 01.11.2013 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України здійснюється слідчим СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області Кондратюком Ю.Б. (листи ГУ НП в Житомирській області від 27.06.2019р. №П-635/24-2019, 13.08.2019р. № П-889/105/24-2019) (а.с. 42, 43).

З листа в.о. керівника Житомирської окружної прокуратури від 11.01.2024р. №51-84-274вих-24 вбачається, що остаточне рішення у кримінальному провадженні №0000495 до цього часу не прийнято, досудове розслідування триває (а.с. 33).

Відповідно до листа Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області від 22.03.2024р. №П-684, під час досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000495, постанови про зупинення кримінального провадження, не виносились (а.с. 45).

Враховуючи встановлені обставини справи суд застосовує наступні норми національного, міжнародного права та висновки Верховного суду у подібних правовідносинах.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких належать й інші способи відшкодування шкоди.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади органів місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно ст. 17 Закону України 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

Право особи на ефективний засіб правового захисту закріплено у статті 13 Конвенції, згідно з якою кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, були порушені, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Ефективність національного засобу правового захисту за змістом статті 13 Конвенції не залежить від упевненості в сприятливому результаті провадження. Ефективність має оцінюватися за можливістю виправлення порушення права, гарантованого Конвенцією, через поєднання наявних засобів правового захисту.

Щоб вважатися ефективним і в такий спосіб відповідати статті 13 Конвенції, внутрішній засіб правового захисту повинен надати змогу компетентному національному органу як розглянути суть відповідної скарги за Конвенцією, так і забезпечити «належний захист» (рішення від 27 вересня 1999 року у справі «Сміт і Ґрейді проти Сполученого Королівства» (Smith and Grady v. The UK), заяви № 33985/96 і № 33986/96; рішення ЄСПЛ від 18 грудня 1996 року у справі «Аксой проти Туреччини» (Aksoy v. Turkey), заява № 21987/93). Результатом такого провадження може бути, зокрема, присудження відшкодування у зв`язку з порушенням.

Європейський суд з прав людини, оцінюючи ефективність різних національних засобів правового захисту у зв`язку з надмірною тривалістю провадження, розробив кілька критеріїв та принципів, які сформулював у своїх рішеннях. Так, ЄСПЛ вказав, що вирішальним питанням при оцінюванні ефективності засобу правового захисту у випадку скарги щодо тривалості провадження є те, чи може заявник подати цю скаргу до національних судів з вимогою конкретного відшкодування; іншими словами, чи існує будь-який засіб, який міг би вирішити його скаргу шляхом надання безпосереднього та швидкого відшкодування, а не просто опосередкованого захисту його прав, ґарантованих статтею 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Меріт проти України» (Merit v. Ukraine) від 30 березня 2004 року, заява № 66561/01). Cуд також постановив, що цей засіб вважатиметься «ефективним», якщо його можна використати, щоб прискорити постановлення рішення судом, який розглядає справу, або надати скаржникові належне відшкодування за зволікання і затримки, що вже відбулися (§ 78 того ж рішення).

Згідно з частиною шостою статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Відповідно до статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Матеріалами справи встановлено, що кримінальне провадження №0000495 за заявою позивача, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.11.2013р. про вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, але на час подачі позову (05.04.2024р.) досудове розслідування триває, нікому про підозру не повідомлено, за законних підстав провадження не закрито.

Згідно ч. 1, п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження. Досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Аналіз вищенаведеного переконує суд в тому, що права ОСОБА_1 в результаті протиправної бездіяльності органу досудового розслідування були порушені надміру тривалим здійсненням перевірки за заявою останнього від 17.10.2005р. та неефективним здійсненням досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000495, що підтверджується листами Житомирської місцевої прокуратури від 28.08.2017р. № М-495/13, від 20.02.2019р. № 2-495/13, Слідчого управління ГУНП в Житомирській області від 13.08.2019р. № П-889/105/24-2019 (а.с. 40, 41, 43)

Матеріали справи переконливо свідчать про невиконання органами досудового розслідування позитивного обов`язку держави щодо проведення ефективного та незалежного розслідування кримінального провадження.

ОСОБА_1 просить суд стягнути з Держави України в особі Головного управління Національної поліції в Житомирській області моральну шкоду у розмірі 750000,00 грн.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У постанові від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 (провадження № 12-208гс18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що надмірна тривалість кримінального провадження здатна призвести до моральних страждань особи, зумовлених тривалою невизначеністю у спірних правовідносинах, потребою у відвідуванні органів досудового розслідування, неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність, підривом репутації.

Так, суд приймає доводи позивача щодо наявності моральної шкоди з огляду на те, що через значну тривалість перевірки заяви від 17.10.2005р., яка відбувалась майже 7 років, та досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000495 - понад 10 років та 5 місяців, позивач весь час перебуває у стані безперервного нервового напруження і стресу, відчуває душевні страждання, зневіру в справедливість, розчарування, приниження честі та гідності, які підсилюються через невизначеність службових осіб органів досудового розслідування щодо притягнення до кримінальної відповідальності осіб зазначених у повідомленнях про злочин.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 грудня 2020 року у справі №752/17832/14-ц дійшла висновку, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Визначаючи розмір грошової компенсації суд враховує характер та глибину заподіяних позивачеві моральних страждань, тривалість та неефективність здійснення кримінального провадження, спричинену матеріальну шкоду за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, у розмірі 2085 доларів США, що свідчить про заподіяння позивачу душевних страждань, та вважає, що сума в 40000,00грн. буде сприяти відновленню емоційного стану позивача, відповідатиме засадам розумності і справедливості.

Таким чином всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, дає об`єктивні підстави вважати, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, підлягають до часткового задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 18, 43, 49, 76-81, 84, 89, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 40000,00 грн. моральної шкоди.

В решті вимог позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя В. П. Маслак