Провадження № 2/537/1102/2024
Справа № 537/3021/24
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.09.2024 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м. Кременчука у складі:

головуючої судді Мурашової Н.В.,

за участі секретаря Дьяченко В.Ю.,

представника відповідача та третьої особи державного реєстратора Нестерович О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду в м.Кременчук Полтавської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, за участі третьої особи державного реєстратора Департаменту державної реєстрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області Нестерович Олександри В`ячеславівни, про визнання дій державного реєстратора протиправними, зобов`язання державного реєстратора вчинити дії,

у с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог:

05.06.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (далі виконкому Кременчуцької міської ради), в якому просив: 1) визнати протиправними дії державного реєстратора виконкому Кременчуцької міської ради, 2) зобов`язати державного реєстратора виконкому Кременчуцької міської ради внести до Державного реєстру відомості про зняття арешту, накладеного постановою прокурора прокуратури м. Кременчука від 26.02.2009 року на нежиле приміщення з додатковим входом з адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 115,4 м2.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 належить на праві приватної власності нежиле приміщення з додатковим входом за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 115,4 м2, на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення ВМВ №186820 від 24.01.2009 року. Під час розслідування кримінальної справи №09825014 постановою прокурора прокуратури м. Кременчука від 26.02.2009 року накладено обтяження за типом арешт нерухомого майна на вказане нежитлове приміщення, належне ОСОБА_1 . За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 27.02.2009 року за №8504608 Першою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою на підставі постанови пркурора прокуратури м. Кременчука від 26.02.2009 року накладено обтяження за типом арешт нерухомого майна на вказане нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 115,4 м2, зазначивши власником ОСОБА_2 . Тому ОСОБА_1 звертався до суду з позовом про зняття арешту з належного йому вказаного нежитлового приміщення, накладеного за постановою прокурора. Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 03.04.2024 року у справі №537/671/24 позов ОСОБА_1 задоволено, ухвалено зняти арешт з належного йому нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 115,4 м2, який зареєстрований 27.02.2009 року реєстратором Перша Кременчуцька нотаріальна контора, на підставі постанови прокурора м. Кременчука б/н від 26.02.2009 року. Проте державний реєстратор Нестерович О. відмовила у виконанні судового рішення, посилаючись на те, що судовим рішенням скасовано обтяження у виді арешту, а не обтяження у виді зняття заборони відчуження нерухомого майна за №8504608. Таким чином державним реєстратором порушено майнові права ОСОБА_1 , а тому він змушений звернутися до суду за захистом з позовом про оскарження дій державного реєстратора та зобов`язання його вчинити дії, відповідно до ст. 41, ст. 124 Конституції України, ст.391 ЦК України.

Відзив на позовну заяву відповідача виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області та пояснення третьої особи державного реєстратора Департаменту державної реєстрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області Нестерович О.В.

Представник відповідача та третя особа ОСОБА_3 подала відзив на позов та пояснення третьої особи, в яких просила відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 .

В обґрунтування зазначила, що державний реєстратор при здійсненні своїх повноважень зобов`язаний діяти лише на підставі закону та в межах своїх повноважень (ст.19 Конституції України). Документи, що подаються для проведення державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, що установлені ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Так, державний реєстратор зобов`язаний установити відповідність заявлених вимог і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими і вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах. Так 30.05.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Департаменту державної реєстрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області із заявою про державну реєстрацію прав, а саме припинення обтяження речового права на підставі рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 03.04.2024 року у справі №537/671/24, резолютивна частина якого викладена наступним чином: «Зняти арешт з нерухомого майна, а саме з нежилого приміщення, вбудоване адміністративне приміщення з додатковим входом, загальною площею 115,4 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який зареєстровано 27.02.2009 14:46:00 за №8504608, реєстратором: Перша кременчуцька державна нотаріальна контора, 39600, Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Перемоги, будинок 9/1, на підставі постанови б/н від 26.02.2009, прокуратура м. Кременчука, ст.слідчий ОСОБА_4 , заявник: Прокуратура м. Кременчука.».

Проте державним реєстратором установлено, що в Реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на нежитлове приміщення вбудоване адміністративне приміщення з додатковим входом, загальною площею 115,4 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , накладено два обтяження: 1) №8504608 Заборона на нерухоме майно, яка зареєстрована 27.02.2009 14:46:00 реєстратором: Перша кременчуцька державна нотаріальна контора, 39600, Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Перемоги, будинок 9/1, на підставі постанови б/н від 26.02.2009, прокуратура м. Кременчука, ст.слідчий ОСОБА_4 , заявник: Прокуратура м. Кременчука, власник ОСОБА_2 ; 2) №12218028 Арешт нерухомого майна, зареєстрований 28.02.2012 року о 14:45:50 реєстратором: Перша кременчуцька державна нотаріальна контора, 39600, Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Перемоги, будинок 9/1, на підставі постанови про накладення арешту на майно, б/н, 06.02.2012 року, Кременчуцьке МУ УМВС України в Полтавській області, старший слідчий СВ Кременчуцького МУ Свіренко В.О., власник ОСОБА_1 , обтяжувач та заявник Кременчуцьке МУ УМВС України в Полтавській області.

Арешт майна та Заборона на відчуження нерухомого майна є різними (самостійними) видами (способами) обтяження майна.

Отже, державний реєстратор установив, що у поданому заявником ОСОБА_1 рішенні суду ухвалено зняти арешт з майна, зареєстрований у Реєстрі за №8504608, але у Реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявний запис №8504608 про обтяження у виді Заборони на нерухоме майно, в той же час в Реєстрі наявне обтяження цього майна у виді арешту, але за №12218028, але накладене 28.02.2012 року за постановою ст. слідчого Кременчуцького МУ УМВС України в Полтавській області від 06.02.2012 року.

Таким чином виявлено суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяження. А тому з дотримання п.5 ч.1 ст.24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор прийняла рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій №73401033 від 30.05.2024 року.

Державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав, є посадовою особою органів місцевого самоврядування та наділений дискреційними повноваженнями. Забороняється втручання у діяльність державного реєстратора під час проведення ним реєстраційних дій. Верховний Суд у постанові від 23.05.2018 року у справі 825/602/17 у постанові від 22.08.2018 року у справі №826/10548/17 викладена правова позиція про дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень та неможливість суду втручатися у такі повноваження. А тому суд не може задовольнити заявлену ОСОБА_1 позовну вимогу: зобов`язати державного реєстратора внести до Державного реєстру відомості про зняття арешту з належного йому майна.

За таких обставин рішення державного реєстратора є законним та обгрунтованим, а позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставні й не підлягають задоволенню.

Рух справи.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 07.06.2024 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, за правилами загального позовного провадження. Залучено до участі у справі третьою особою державного реєстратора Департаменту державної реєстрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області Нестерович О.В. (а.с.17-18).

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 07.06.2024 року закрито підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду по суті. (а.с.54).

Позиції учасників в судовому засіданні.

Позивач ОСОБА_1 не з`явився в судове засідання, хоча був повідомлений належним чином про місце і час розгляду справи. Подав письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з наведених в позові підстав.

В судовому засіданні представник відповідача виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області та третя особа державний реєстратор Департаменту державної реєстрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області Нестерович О.В. заперечувала проти задоволення позову, просила відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 з підстав, наведених у відзиві та поясненнях.

Фактичні обставини справи.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд установив наступне.

За Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №344564722 від 29.08.2023 року, об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , - належить різним особам. Зокрема за цією адресою вбудоване адміністративне приміщення з додатковим входом, площею 115,4 м2, реєстраційний номер 11361078, номер запису 260 в книзі ОН-2, належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу ВМВ №186820, 24.01.2009, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Татаринцевою І.А., р. № 318. Разом з тим у Реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на нежитлове приміщення вбудоване адміністративне приміщення з додатковим входом, загальною площею 115,4 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , накладено два обтяження: 1) №8504608 Заборона на нерухоме майно, зареєстрована 27.02.2009 14:46:00 реєстратором: Перша кременчуцька державна нотаріальна контора, 39600, Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Перемоги, будинок 9/1, на підставі постанови б/н від 26.02.2009, прокуратура м. Кременчука, ст.слідчий ОСОБА_4 , заявник: Прокуратура м. Кременчука, власник ОСОБА_2 ; 2) №12218028 Арешт нерухомого майна, зареєстрований 28.02.2012 року о 14:45:50 реєстратором: Перша кременчуцька державна нотаріальна контора, 39600, Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Перемоги, будинок 9/1, на підставі постанови про накладення арешту на майно, б/н, 06.02.2012 року, Кременчуцьке МУ УМВС України в Полтавській області, старший слідчий СВ Кременчуцького МУ Свіренко В.О., власник ОСОБА_1 , обтяжувач та заявник Кременчуцьке МУ УМВС України в Полтавській області. (а.с. 6-8).

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 03.04.2024 року у справі №537/671/24 задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до Полтавської обласної прокуратури про звільнення майна з-під арешту. Ухвалено зняти арешт з нерухомого майна, а саме з нежилого приміщення, вбудоване адміністративне приміщення з додатковим входом, загальною площею 115,4 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який зареєстровано 27.02.2009 14:46:00 за №8504608, реєстратором: Перша кременчуцька державна нотаріальна контора, 39600, Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Перемоги, будинок 9/1, на підставі постанови б/н від 26.02.2009, прокуратура м. Кременчука, ст.слідчий ОСОБА_4 , заявник: Прокуратура м. Кременчука.

В обгрунтування рішення зазначено, що за інформаційною довідкою №344564722, що містить інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 29.08.2023, Першою кременчуцькою державною нотаріальною конторою на підставі постанови б/н ст. слідчого прокуратури м. Кременчука Цифри К.А. від 26.02.2009 накладено обтяження за типом арешт нерухомого майна на нежиле приміщення, вбудоване адміністративне приміщення з додатковим входом загальною площею 115,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . Власником вказаного нерухомого майна вказаний ОСОБА_2

05 жовтня 2023 року адвокатом Черновим С. зроблено запит до Кременчуцької окружної прокуратури, про надання відомостей щодо накладення арешту на нежиле приміщення вбудоване адміністративне приміщення з додатковим входом загальною площею 115,4 м2 за адресою: АДРЕСА_1 .

З листа, наданого Кременчуцькою окружною прокуратурою 20.10.2023 за вих.№52-185-23, на адвокатський запит, вбачається, що прокуратурою здійснювалось досудове розслідування у кримінальній справі №09825014 за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.175 КК України. Вищевказана кримінальна справа скерована 25.09.2009 до Крюківського районного суду м. Кременчука для розгляду по суті. Іншими відомостями, які в запиті, зокрема щодо постанови про зняття арешту, Кременчуцька окружна прокуратура не володіє.

Згідно довідки, наданої Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області від 01.02.2024, кримінальна справа № 1п-163/2009 з поданням про закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_2 знищена згідно із актом знищення № 9 від 20.09.2018.

З постанови Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28.10.2009 у справі № 1п-163/2009 вбачається, що до суду з поданням звернувся старший слідчий прокуратури м. Кременчука Полтавської області за погодженням із прокурором м. Кременчука, де вказав, що 25.02.2009 прокурором м. Кременчука порушено кримінальну справу за фактом безпідставної невиплати заробітної плати директором ТОВ «НВП «С-нет» ОСОБА_2 працівникам підприємства за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 175 КК України. У зв`язку з тим, що до притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_2 здійснив виплату заробітної плати слідчий за погодженням із прокурором просив суд звільнити ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності на підставі ч.3 ст. 175 КК України. Вказаною постановою ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 175 КК України на підставі ч.3 ст. 175 КК України, скасовано запобіжний захід підписку про невиїзд. Постанова набрала законної сили.

Питання щодо зняття арешту з нежилого приміщення, вбудоване адміністративне приміщення з додатковим входом загальною площею 115,4 м2 за адресою: АДРЕСА_1 , накладеного в рамках кримінальної справи №09825014 за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.175 КК України, не вирішувалось.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та зокрема підтверджується договором купівлі-продажу нежитлового приміщення від 24.01.2009, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Татаринцевою І.А., зареєстрованого в реєстрі за №318, витягом з Державного реєстру правочинів №6931512 від 24.01.2009, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №21847665 від 12.02.2009, власником на час накладення арешту на нерухоме майно нежиле приміщення, вбудоване адміністративне приміщення з додатковим входом загальною площею 115,4 м2 за адресою: АДРЕСА_1 , як і на даний час, був не ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 ..

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про незаконність набуття позивачем права власності на нежиле приміщення, вбудоване адміністративне приміщення з додатковим входом загальною площею 115,4 м2 за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому як встановлено судом, вказане нерухоме майно позивач набув у власність до накладення постановою б/н ст. слідчого Прокуратури м. Кременчука Цифри К.А. від 26.02.2009 на нього арешту в рамках кримінальної справи №09825014 за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.175 КК України, розгляд якої проводився за правилами КПК України 1960 року.

Тому на підставі ст.ст. 16, 321, 391 ЦК України, встановлені обставини справи, а також те, що ОСОБА_1 не був учасником кримінальної справи №09825014 за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.175 КК України, в рамках якої накладено арешт на належне йому нерухоме майно, в позасудовий спосіб не може зняти арешт з майна та захистити своє порушене право власності, а наявність такого арешту обмежує його право вільно розпоряджатись належним йому нерухомим майном, то суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню. (а.с. 9-11).

Рішенням №73401033 від 30.05.2024 року державний реєстратор Департаменту державної реєстрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області Нестерович О.В. відмовила у задоволенні заяви ОСОБА_1 про припинення обтяження речового права на підставі рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 03.04.2024 року у справі № 537/671/24, оскільки наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Так, при розгляді заяви ОСОБА_1 державним реєстратором установлено, що в Реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на нежитлове приміщення вбудоване адміністративне приміщення з додатковим входом, загальною площею 115,4 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , накладено два обтяження: 1) №8504608 Заборона на нерухоме майно, зареєстрована 27.02.2009 14:46:00 реєстратором: Перша кременчуцька державна нотаріальна контора, 39600, Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Перемоги, будинок 9/1, на підставі постанови б/н від 26.02.2009, прокуратура м. Кременчука, ст.слідчий ОСОБА_4 , заявник: Прокуратура м. Кременчука, власник ОСОБА_2 ; 2) №12218028 Арешт нерухомого майна, зареєстрований 28.02.2012 року о 14:45:50 реєстратором: Перша кременчуцька державна нотаріальна контора, 39600, Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Перемоги, будинок 9/1, на підставі постанови про накладення арешту на майно, б/н, 06.02.2012 року, Кременчуцьке МУ УМВС України в Полтавській області, старший слідчий СВ Кременчуцького МУ Свіренко В.О., власник ОСОБА_1 , обтяжувач та заявник Кременчуцьке МУ УМВС України в Полтавській області.

Арешт майна та Заборона на відчуження нерухомого майна є різними (самостійними) видами (способами) обтяження майна.

Отже, державний реєстратора установив, що у поданому заявником ОСОБА_1 рішенні суду ухвалено зняти арешт з майна, зареєстрований у Реєстрі за №8504608, але у Реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявний запис №8504608 про інше обтяження, а саме Заборону на нерухоме майно, в той же час в Реєстрі наявне обтяження цього майна у виді арешту, але за №12218028, накладений на майно ОСОБА_1 28.02.2012 року за постановою старшого слідчого СВ Кременчуцького МУ УМВС України в Полтавській області Свіренко В.О. 06.02.2012 року, і питання про це обтяження не вирішувалося судом у справі №537/671/24, і навіть не було предметом розгляду.

Таким чином виявлено суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяження. А тому з дотримання п.5 ч.1 ст.24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор прийняла рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій №73401033 від 30.05.2024 року. (а.с. 12).

Норми права та мотиви ухваленого рішення.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В ст. 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

В ст.16 ЦК України встановлено, що Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

В ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право на справедливий суд. Так, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

У статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Можна зробити висновок, що суди загальної юрисдикції не мають чітко визначеної предметної юрисдикції та розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин у всіх випадках, за винятком, якщо розгляд таких справ прямо визначений за правилами іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а друге суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Отже, одним з учасників адміністративного спору є суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства.

В ст. 4 КАСУ визначено, що публічно-правовий спір це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій. Адміністративне судочинство визначено як діяльність адміністративних судів щодо розгляду і вирішення справ у порядку, установленому цим законом.

Під час вирішення питання щодо компетенції суду слід урахувати суб`єктний склад спірних правовідносин, одним з яких є участь суб`єкта владних повноважень, визначити характер правовідносин, з яких виник спір, і кінцеву мету пред`явлення позову.

У цьому випадку виник спір про право, а не спір між фізичною особою та суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності, тому цей спір не є публічно-правовим і належить до цивільної юрисдикції, оскільки саме суть правовідносин (зміст та характер спору) є вирішальною під час віднесення справи до цивільної чи адміністративної юрисдикції, а не суб`єктний склад та участь суб`єкта владних повноважень, який сам по собі не визначає спір як публічно-правовий і не відносить до справи адміністративної юрисдикції будь-який спір за його участю.

До того ж публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом із тим однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи особистого немайнового права та інтересу учасника.

Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений загрозою порушення приватного права та інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Виникнення спірних правовідносин обумовлено захистом майнового права ОСОБА_1 вільно розпоряджатися, володіти та користуватися належним йому нерухомими майном, на яке було накладено обтяження правоохороними органами, а саме постановою прокурора м. Кременчука від 26.02.2009 року в межах кримінального провадження по обвинуваченню іншої особи.

Такий спір про припинення обтяження на майно свідчить про його приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.

Тобто цей позов поданий на захист цивільного (речового) права позивача ОСОБА_1 .

Спір про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії державного реєстратора (скасувати рішення та/чи запису про державну реєстрацію прав чи обтяжень у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно), у якому позивачем є власник майна, на яке зареєстроване обтяження в межах кримінальної справи по обвинуваченню іншої особи, а відповідачем орган місцевого самоврядування, представлений виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, за участі третьої особи державного реєстратора, що вчинив відповідні дії за заявою іншої особи, є приватноправовим.

Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення та/чи запису про проведену державну реєстрацію права чи обтяження має бути особа, право якої зареєстровано, обтяження в інтересах кого накладено, а тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін.

Саме такі правові висновки містяться в постановах Великої Палати Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 14-109цс18, від 21 листопада 2018 року у справі № 14-330цс18, від 28 листопада 2018 року у справі № 1021апп18, від 12 грудня 2018 року у справі № 14-417цс18, від 23 січня 2019 року у справі № 11-1288апп18, від 13 листопада 2019 року у справі № 755/9215/15-ц.

Ураховуючи те, що в цій справі предметом оскарження є відносини, що виникли з приводу відмови державного реєстратора у реєстрації припинення обтяження майна, яке накладено на належне ОСОБА_1 нерухоме майно, що впливає на його майнові права та інтереси, тому суд вважав за необхідне розглянути справу в порядку цивільного судочинства.

Встановлено, що відповідачем у справі ОСОБА_1 зазначив виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області.

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи (ч.2 ст.48 ЦПК України).

Відповідач це особа, яка, на думку позивача порушила, не визнала чи оспорила його суб`єктивні права, свободи чи інтереси. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі №372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено висновок, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (стаття 13 ЦПК України).

Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог (пункти 2-4 ч.3 ст.175 ЦПК України).

Позов може бути пред`явлений до кількох відповідачів. Участь у справі кількох відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є їхні спільні права чи обов`язки; 2) права і обов`язки кількох відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права й обов`язки (стаття 50 ЦПК України)

Позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою (статті 188 ЦПК України).

Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ст.51 ЦПК України).

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову, ефективності обраного способу захисту обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача (або непред`явлення позову до належного відповідача (співвідповідача)) не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. Вказане може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог по суті заявлених вимог.

Зазначене відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18).

Встановлено, що рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області Нестерович О.В. №73401033 від 30.05.2024 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування обтяження з належного йому нерухомого майна, з підстав передбачених п.5 ч.1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», за наявності суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

При таких обставинах на момент звернення до суду з позовом існував спір між позивачем ОСОБА_1 , як особою, яка вимагає скасувати обтяження нерухомого майна, яке було накладено правоохоронними органами в межах кримінального провадження по обвинуваченню іншої особи, але скасовано рішенням суду.

Такий спір слід розглядати як такий, що пов`язаний із порушенням права позивача ОСОБА_1 особами, в інтересах яких накладено таке обтяження

Відповідно належним відповідачем (співвідповідачем) у таких справах є особа, право на накладення обтяження на майно позивача ОСОБА_1 , якої оспорюється.

Такий висновок повністю відповідає правовій позиції, викладеній у пункті 36 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 823/2042/16 від 04.09.2018 року.

Проте, позов у цьому спорі до таких осіб пред`явлено не було. Вказані особи не були залучені до участі у розгляді справи в якості відповідача (співвідповідача).

За таких обставин належне вирішення такого судового спору без залучення в якості відповідача (співвідповідача) осіб, в інтересах яких накладено обтяження на належну ОСОБА_1 нерухоме майно, неможливе.

Зазначений позивачем ОСОБА_1 відповідач виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області є неналежним відповідачем, за огляду на положення Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон № 1952-IV).

Дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав. (ст.1 Закону № 1952-IV ).

У цьому Законі терміни вживаються в такому значенні:

- державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

- Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі Державний реєстр прав) єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження. (ст.2 Закону № 1952-IV).

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.(ч.2 ст.3 Закону № 1952-IV).

Державній реєстрації прав підлягають обтяження речових прав на нерухоме майно, в тому числі: 1) заборона відчуження та/або користування , 2) арешт. (ст.4 Закону № 1952-IV).

В ст. 6 Закону № 1952-IV встановлено, що організаційну систему державної реєстрації прав становлять: 1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи; 2) суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; 3) державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори).

Державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом. (ст.11 Закону № 1952-IV).

В п.5 ч.1 ст. 24 Закону № 1952-IV встановлено підстави для відмови в державній реєстрації прав, а саме: наявність суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. А саме в Реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на нежитлове приміщення вбудоване адміністративне приміщення з додатковим входом, загальною площею 115,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належне ОСОБА_1 накладено два обтяження: 1) №8504608 Заборона на нерухоме майно, зареєстрована 27.02.2009 14:46:00 реєстратором: Перша кременчуцька державна нотаріальна контора, 39600, Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Перемоги, будинок 9/1, на підставі постанови б/н від 26.02.2009, прокуратура м. Кременчука, ст.слідчий ОСОБА_4 , заявник: Прокуратура м. Кременчука, власник ОСОБА_2 ; 2) №12218028 Арешт нерухомого майна, зареєстрований 28.02.2012 року о 14:45:50 реєстратором: Перша кременчуцька державна нотаріальна контора, 39600, Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Перемоги, будинок 9/1, на підставі постанови про накладення арешту на майно, б/н, 06.02.2012 року, Кременчуцьке МУ УМВС України в Полтавській області, старший слідчий СВ Кременчуцького МУ Свіренко В.О., власник ОСОБА_1 , обтяжувач та заявник Кременчуцьке МУ УМВС України в Полтавській області. Арешт нерухомого майна та Заборона відчуження нерухомого майна є різними видами обтяження, як зазначено у постанові Верховного Суду від 19.02.2021 року у справі №643/12369/19. Проте до своєї заяви про скасування ОСОБА_1 додав рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 03.04.2024 року у справі №537/671/24, яким за позовом ОСОБА_1 ухвалено зняти із зазначеного належного йому нерухомого майна обтяження у виді арешту №8504608, незважачюи на те, що за змістом Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявне два обтяження: 1) №8504608 заборона на відчуження нерухомого майна, 2) №12218028 арешт нерухомого майна. Отже очевидна наявність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

З огляду на наведене, суд вважає, що державний реєстратор Нестерович О.В. в межах своїх повноважень, з дотриманням положень законодавства, зокрема п.5 ч.1 ст.24 Закону № 1952-IV, прийняла рішення №73401033 від 30.05.2024 року, відповідно жодним чином не порушуючи права ОСОБА_1 . А тому відсутні підстави вважати протиправними дії державного реєстратора Нестерович О.В. при винесенні рішення №73401033 від 30.05.2024 року. Друга позовна вимога зобов`язати державного реєстратора вчинити дії, а саме внести до Державного реєстру відомості про зняття арешту, накладеного на майно позивача постановою прокурора Прокуратури м. Кременчука від 26.02.2009 року, є похідною від першої позовної вимоги про визнання протиправним рішення державного реєстратора, яким відмовлено у вчиненні такої дії. А тому при визнанні судом першої позовної вимоги необґрунтованою, відстні підстави і для задоволення похідної від неї другої позовної вимоги. Більш того, позовна вимога зобов`язати державного реєстратора вчинити дії у сфері державної реєстрації прав, суперечить вимогам ст.11 Закону №1952-IV, згідно з якою державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом. Верховний Суд у постанові від 23.05.2018 року у справі 825/602/17 у постанові від 22.08.2018 року у справі №826/10548/17 виклав правову позицію про дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень та неможливість суду втручатися у такі повноваження.

В позові ОСОБА_1 не зазначені підстави вважати, що Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області порушив його права.

Відповідно виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області не може бути відповідачем у цій справі.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає правовим позиціям Верховного Суду у постанові від 20.01.2021 року у справі № 537/3470/19, висновкам щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеним у постановах Верховного Суду: від 23 січня 2019 року у справі № 911/1681/18; від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц; від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц; від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц; від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц; від 13 листопада 2019 року у справі № 755/9215/15-ц. Правовим позиціям Великовї Палата Верховного Суду, викладеному у постанові від 23.01.2019 року у справі № 911/1681/18, у постанові від 12.12.2018 року у справі № 570/3439/16-ц, у постанові від 17.04.2018 року у справі №523/9076/16-ц. Аналогічні висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 року у справі № 372/51/16-ц; від 17.04.2018 року у справі № 523/9076/16-ц; від 21.11.2018 року у справі №127/93/17-ц; від 13.11.2019 року у справі №755/9215/15-ц, від 04.02.2020 року в справі №910/7781/19.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного в ст.13 ЦПК України, Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Позивач наполягав на розгляді зазначених ним позовних вимог, вважав зазначеного ним відповідача належними, не подав клопотання про заміну чи залучення належних відповідачів.

За таких обставин суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, за участі третьої особи державного реєстратора Департаменту державної реєстрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області Нестерович О.В. про визнання дій державного реєстратора протиправними, зобов`язання державного реєстратора вчинити дії.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, у разі відмові в позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 141, 258-259, 263-265, 268, 272, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Відмовити в задоволенні позовної заяви позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, за участі третьої особи державного реєстратора Департаменту державної реєстрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області Нестерович Олександри В`ячеславівни, про визнання дій державного реєстратора протиправними, зобов`язання державного реєстратора вчинити дії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 14.10.2024 року.

Суддя Мурашова Н.В.