КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2024 року

справа № 756/8467/20

провадження № 22-ц/824/5226/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Кулікової С.В.

при секретарі: Бобко К.М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі: ОСОБА_2

треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Партола Майя Дмитрівна, приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Бородавко Борис Борисович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2023 року, постановлене під головуванням судді Шевчука А.В.‚ у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Партола Майя Дмитрівна, приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Бородавко Борис Борисович про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на майно в порядку спадкування

В С Т А Н О В И В :

У липні 2020 року позивач ОСОБА_1 , який є рідним братом спадкодавця, звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_2 , спадкоємця за заповітом померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 про визнання недійсним заповіту посвідченого 09.01.2020 року приватним нотаріусом Брусилівського нотаріального округу Житомирської області Бородавко Б.Б.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказував, що після звернення до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Партоли М.Д. із заявою про прийняття спадщини за померлим братом виявили зареєстрований заповіт із реєстровим №4 за змістом якого ОСОБА_1 начебто заповів ОСОБА_2 наступні об`єкти нерухомого майна:

1) квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ;

2) житловий будинок

АДРЕСА_2 ) земельну ділянку площею 0,0680 га із кадастровим номером :01:003:0905, що розташована за адресою:

АДРЕСА_3 ) земельну ділянку площею 0,1548 га із кадастровим номером :01:003:0906, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

При цьому, у позивача існують сумніви щодо факту видачі ОСОБА_4 09 січня 2020 року заповіту, його дійсності та наявності у померлого волі на видачу заповіту.

За твердженням ОСОБА_1 заповіт підписувався не ОСОБА_4 , або ж ним, однак у стані зміненої свідомості - в стані алкогольного, іншого токсичного сп`яніння, тощо, чи в іншому хворобливому стані в якому ОСОБА_4 не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, адже:

-за життя ОСОБА_4 жодного разу не згадував у розмові з рідними про те, що він залишив заповіт на випадок своєї смерті;

-з ОСОБА_2 у померлого стосунки не були настільки близькими, що б дозволяло припускати про намір померлого заповісти відповідачу частину свого майна;

-померлий у останні 4-6 місяців до моменту смерті перебував у конфліктних відносинах із ОСОБА_2 ;

- ОСОБА_4 систематично зловживав алкоголем;

- ОСОБА_4 в останні місяці життя фізично занеміг, переважно перебував у постільному режимі, приймав різного роду препарати (знеболювальні, седативні в неконтрольованій кількості одночасно із алкоголем);

-підпис, виконаний від імені ОСОБА_4 за зовнішніми ознаками не схожий на його підпис;

-заповіт містить численні виправлення, в тому числі не застережені, внесення яких до змісту правочину, який потребує підпису особи, законом не допускається, що свідчить додатково про невідповідність оспорюваного заповіту формі.

Позивач вважає, що форма заповіту не відповідає законодавчо встановленим вимогам до його змісту, оскільки істотні умови заповіту - дата та відповідно й час його складення - містять виправлення та дописки, здійснені нотаріусом Бородавко Б.Б. в документі, внесення виправлень в який не допускається, оскільки такий документ є правочином, що потребує підпису заповідача, такі виправлення не застережені у порядку, який визначений законом, померлий із заявою про внесення виправлень до нотаріуса не звертався.

Крім цього, позивач вказує, що заповіт не був прочитаний вголос заповідачем і підписаний ним, про що мало бути зазначено перед підписом відповідної особи, нотаріус посвідчив заповіт, вказуючи, що особа перебуває в хворобливому стані, в той же час не переконався у здатності заповідача розуміти значення своїх дій та відповідно його волі на заповідання майна сторонній особі, для оформлення заповіту не були залучені свідки.

У зв`язку із цим, ОСОБА_1 просив визнати недійсним заповіт та визнати за ним право власності в порядку спадкування на наступне майно:

1) квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ;

АДРЕСА_4 ) земельну ділянку площею 0,0680 га із кадастровим номером :01:003:0905, що розташована за адресою:

АДРЕСА_3 ) земельну ділянку площею 0,1548 га із кадастровим номером :01:003:0906, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати, позов задовольнити.

Вимоги обґрунтовані тим, що за життя ОСОБА_4 не згадував у розмові щодо залишення заповіту на випадок смерті, та з відповідачем у них не були близькі стосунки.

Вказує, що ОСОБА_4 систематично вживав алкогольні напої. Також зазначає про численні виправлення, які містяться в заповіті, в тому числі не застережені, що суперечить законодавству. Крім того, заповіт, всупереч Порядку вчинення нотаріальних дій не був вголос прочитаний заповідачем.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Посилається на те, що заявлені апелянтом обставини є лише припущенням та не підтверджені доказами. Матеріали справи не містять доказів того, що спірний заповіт підписаний іншою особою. Стверджує, що апелянт не брав участі у житті заповідача, не піклувався про останнього.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

В судовому засіданні відповідач та його представник проти задоволення апеляційної скарги заперечили.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив недоведеності позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що згідно Заповіту від 09 січня 2020 року посвідченого приватним нотаріусом Брусилівського нотаріального округу Житомирської області Бородавко Б.Б., зареєстрованим у реєстрі за №4 спадкодавець ОСОБА_4 , попередньо ознайомлений нотаріусом із загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину, усвідомлюючи значення своїх дій, без будь якого тиску (як фізичного, так і психологічного) згідно із вільним волевиявленням, котре повністю відповідало його внутрішній волі, як учасника цього правочину, володіючи українською мовою, що дало йому змогу безперешкодно спілкуватись з нотаріусом при складанні проекту цього документа та правильно розуміти його природу, зміст і правові наслідки, на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: спадкоємцем квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , житлового будинка АДРЕСА_3 , земельної ділянки площею 0,0680 га із кадастровим номером :01:003:0905, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , земельної ділянки площею 0,1548 га із кадастровим номером :01:003:0906, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ) призначив ОСОБА_2 .

Зі змісту Заповіту від 09 січня 2020 року вбачається, що заповіт до підписання прочитаний уголос заповідачем ОСОБА_4 , вірність записаного тексту засвідчено особисто і власноручно підписано спадкодавцем у присутності нотаріуса (т.2 а.с. 26).

Згідно Заповіту, у зв`язку з хворобою та похилим віком спадкодавця, на його особисте прохання заповіт підписано ОСОБА_4 та нотаріально посвідчено за його фактичним місцем проживання: АДРЕСА_5 . Вбачається, що приватним нотаріусом Брусилівського нотаріального округу Житомирської області Бородавко Б.Б. було встановлено особу спадкодавця, перевірено його дієздатність

У відповідності до Довіреності від 09.01.2020 року, оформленої у тому ж місці, тим же нотаріусом, з особистим підписом ОСОБА_4 , останній виявив бажання розпорядитись іншим майном у інший спосіб, уповноваживши здійснити підготовку його продажу.

З копії Журналу обліку викликів нотаріуса для вчинення нотаріальних дій поза приміщенням державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приміщенням, яке є робочим місцем приватного нотаріуса, встановлено, що в журналі міститься два записи від 09.01.2020: про надання консультації ОСОБА_4 щодо посвідчення заповіту та про посвідчення заповіту від імені ОСОБА_4 .

Відомості про посвідчений заповіт від імені ОСОБА_4 09.01.2020 внесено до Спадкового реєстру, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 58954503 від 09.01.2020.

Відповідно до свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 Київського міського відділу державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Волько П.В. помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (Т.1 а.с. 16) у віці 63 років.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України).

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до положень ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені статтею 1247 ЦК України, згідно якої загальними вимогами до форми заповіту є складання заповіту в письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання, заповіт повинен бути особисто підписаний заповідачем.

Відповідно до ст. 1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись при свідках.

Стаття 1257 ЦК України передбачає вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, в якій передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таке ж положення міститься і у частині 3 статті 203 ЦК України.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обґрунтовуючи поданий позов, ОСОБА_1 зазначав, що оспорюваний заповіт підписаний не ОСОБА_4 . Позивач зазначає, що ОСОБА_4 перебував у стані зміненої свідомості, систематично зловживав алкоголем, приймав різні медичні препарати.

Разом із цим, належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог позивачем не надано.

Судом першої інстанції було задоволено частково клопотання позивача та призначено у справі судово-почеркознавчу експертизу.

Водночас, відповідно до повідомлення експертів, надання висновку судово-почеркознавчої експертизи є неможливим, оскільки для порівняльного дослідження надано вкрай обмежений обсяг вільних зразків підпису ОСОБА_4 .

Подана скаржником апеляційна скарга не містить клопотання про призначення експертизи.

Матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу на підтвердження психічних розладів ОСОБА_4 , або ж оформлення заповіту в стані у якому він не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності в заповіті виправлення дати складення заповіту як на підставу для визнання його недійсним апеляційний судом не приймаються.

Так, згідно з пояснень приватного нотаріуса, під час ознайомлення з текстом заповіту було виявлено помилки в зазначенні дати вчинення нотаріальної дії та в посвідчувальному написі. Дані помилки було виправлено приватним нотаріусом на місці на особисте прохання заповідача, після чого заповіт було підписано заповідачем.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, недотримання приватним нотаріусом вимог правил при посвідченні заповіту не спростовую волю та бажання заповідача, та недотримання порядку виправлення помилки не може бути само по собі підставою для визнання заповіту недійсним.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання заповіту недійсним,оскільки позивачем не були доведені позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Положеннями ч.1 ст.375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач

Судді