КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ОДЕСИ
_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 6/947/624/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2024 року м. Одеса

Київський районний суд м. Одесиу складі:

головуючої судді Скриль Ю.А.,

за участі секретаря судового засідання Остапчук О.Є.,

за участю: представника заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовомузасіданні в залі суду в м.Одесі подання головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Нідзельського З.А. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 , стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал»,

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси 11.11.2024 надійшло подання головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), відповідно до якого просить суд обмежити громадянку України ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань, покладених на неї виконавчим листом № 520/10326/15-ц, виданого Київським районним судом м. Одеси 15.12.2017 про стягнення з ОСОБА_2 у розмірі 626956,59 грн.

Подання обґрунтоване тим, що на примусовому виконанні у головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі Відділ ДВС) перебуває виконавче провадження № 5624365, розпочате 06.08.2018 з виконання виконавчого листа № 520/10326/15-ц, виданого 15.12.2017 Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

заборгованість за кредитним договором за № 014/0043/74/36059 від 15 вересня 2005 року у загальній сумі 26752 долари 58 центів США, що за курсом НБУ станом на 10 квітня 2015 року еквівалентно 626956 грн 59 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом 22953 долари 40 центів США, що за курсом НБУ станом на 10 квітня 2015 року еквівалентно 537921грн 40 коп.; заборгованості зі сплати відсотків 2115 доларів 10 центів США, що за курсом НБУ станом на 10 квітня 2015 року еквівалентно 49568 грн 15 коп.; пені за невчасну сплату кредиту та відсотків 39467 грн 04 коп.

Вказаний виконавчий лист виданий з метою виконання заочного рішення Київського районного суду м.Одеси від 11.11.2015 у справі № 520/10326/15-ц, яким вказану заборгованість присуджено стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Однак до цього часу вказане рішення не виконано, заборгованість не погашена. 07.08.2018 головним державним виконавцем Відділу ДВС винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 5624365 з примусового виконання вищезазначеного виконавчого документа, яка була надіслана сторонам виконавчого провадження. Згідно з вказаною постановою боржника зобов`язано подати виконавцю декларацію про доходи та майно боржника. 11.02.2019 головним державним виконавцем винесена постанова про арешт коштів боржника, якою було накладено арешт на грошові кошти всіх видів валют та банківських металів, що знаходяться на всіх рахунках боржника. Відомості про арешт рухомого та нерухомого майна боржника внесені до відповідних державних реєстрів, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 24.10.2024. У подальшому, після встановлення інших відкритих рахунків боржником, 13.03.2023 та 24.10.2024 головним державним виконавцем Відділу ДВС винесені постанови про арешт коштів боржника, відомості про що також внесені до відповідних державних реєстрів. Ураховуючи факт відкриття боржником нових рахунків після блокування в наслідок накладення арешту попередніх рахунків, заявник вважає, що боржнику було відомо про причини такого блокування рахунків та наявність відкритого виконавчого провадження відносно неї, що свідчить про її ухилення від виконання рішення суду.

Згідно з відповіддями ПФУ та ДФС джерел доходів, на які можливо звернути стягнення відсутні. Також головним державним виконавцем отримано відповідь від ДПС України, згідно з якою ОСОБА_2 у період з 07.08.2018 по 26.06.2024 кордон не перетинала. Головним державним виконавцем надсилалась вимога від 15.03.2023 № 9423, згідно із якою боржника зобов`язували надати пояснення із приводу невиконання рішення суду, декларацію про доходи та майно, майнові права, довідку про склад сім`ї тощо, але законні вимоги головного державного виконавця, що були перелічені вище, не були виконанні. Оскільки головним державним виконавцем здійснено повну перевірку майнового стану боржника та за її результатами не виявлено майна та коштів, за рахунок яких можливо виконати рішення суду, ненадання боржником декларації, подальше виконання рішення суду неможливо саме через перешкоджання боржника у його виконанні.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси 13.11.2024 прийнято до розгляду подання головного державного виконавця Відділу ДВС та призначено судове засідання.

У судовому засіданні 13.11.2024 начальник Відділу ДВС підтримав подання, просив задовольнити, під час надання пояснень зазначив, що з моменту відкриття виконавчого провадження через відсутність грошових коштів на рахунках, жодної гривні з метою виконання рішення суду та погашення заборгованості не стягнуто, майно, яке б належало боржнику на праві власності, відсутнє. Також надаючи пояснення суду, зазначив, що в матеріалах відсутні докази (чеки, поштові повідомлення, відомості про направлення, вручення або невручення з відповідних причин такого невручення) на підтвердження направлення, вручення боржнику поштовим зв`язком постанови про відкриття провадження, а також вимоги від 15.03.2024.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку та пояснення начальника Відділу ДВС, суд дійшов висновку, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що на виконання заочного рішення Київського районного суду м.Одеси від 11.11.2015 у справі № 520/10326/15-ц Київським районним судом м.Одеси 15.12.2017 видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором за № 014/0043/74/36059 від 15 вересня 2005 року у загальній сумі 26752 долари 58 центів США, що за курсом НБУ станом на 10 квітня 2015 року еквівалентно 626956 грн 59 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом 22953 долари 40 центів США, що за курсом НБУ станом на 10 квітня 2015 року еквівалентно 537921 грн 40 коп.; заборгованості зі сплати відсотків 2115 доларів 10 центів США, що за курсом НБУ станом на 10 квітня 2015 року еквівалентно 49568 грн 15 коп.; пені за невчасну сплату кредиту та відсотків 39467 грн 04 коп.

06.08.2018 головним державним виконавцем Відділу ДВС винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 5624365 з примусового виконання виконавчого листа № 520/10326/15-ц, виданого 15.12.2017 Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 626956,59 грн.

В матеріалах справи наявний лист Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 06.08.2018 № 20765 з інформацією про відкриття виконавчого провадження, адресованого на ім`я ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , з додатком на 1 арк.

Однак відсутнє підтвердження спрямування вказаного листа поштовим або іншими засобами зв`язку боржнику. Доказів отримання боржницею ОСОБА_2 постанови про відкриття виконавчого провадження матеріали виконавчого провадження також не місять.

11.02.2019 головним державним виконавцем винесена постанова про арешт коштів боржника, якою було накладено арешт на грошові кошти всіх видів валют та банківських металів, що знаходяться на всіх рахунках боржника. Аналогічні постанови були винесені 13.03.2023 та 24.10.2024.

Суд критично ставиться до тверджень представника Відділу ДВС про те, що факт відкриття боржником нових рахунків після блокування внаслідок накладення арешту попередніх рахунків, свідчить про обізнаність боржника про причини такого блокування рахунків та наявність відкритого виконавчого провадження відносно неї.

Так, з наданих пояснень представником Відділу ДВС, особа, рахунки якої блокуються з причин накладення органами ДВС на них арештів, достеменно не володіє інформацію про причини такого блокування. Про причини блокування особа може дізнатися шляхом звернення безпосередньо до банківської установи, де відкриті такі рахунки. Водночас, в матеріалах виконавчого провадження та матеріалах справи відсутні будь-які документи та/або інформація, яка б підтверджувала факт звернення боржника до таких банківських установ за отриманням відповідної інформації.

Окрім цього, представником Відділу ДВС зазначено, що з початку відкриття виконавчого провадження та до цього часу з боржником ОСОБА_2 жодного зв`язку та спілкування не відбувалось.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з актами складеними головним державним виконавцем Відділу ДВС від 29.03.2023 та 18.09.2024, під час виходу за адресую проживання боржника вказаного у виконавчому листі, двері ніхто не відчинив.

Як слідує з відповідей з Державної фіскальної служби України, Державної податкової служби України та Пенсійного фонду України джерела доходів, на які можливо звернути стягнення відсутні.

З відповіді Державної прикордонної служби України на запит щодо перетину боржником державного кордону, слідує, що боржниця у період 07.08.2018 по 26.06.2024 кордон не перетинала.

Відповідно до вимоги приватного виконавця від 15.03.2023 № 9423на адресу ОСОБА_2 останню зобов`язано надати письмові пояснення з приводу невиконання рішення суду, яке набрало законної сили; декларацію про доходи та майно; письмові пропозиції щодо видів майна, на яке слід звернути стягнення в першу чергу.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 14.08.2024 замінено сторону виконавчого провадження стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал».

Заочне рішення суду, ураховуючи виданий 15.12.2017 виконавчий лист з його виконання, набрало законної сили не пізніше 15.12.2017 (у матеріалах справи відсутня відмітка про дату набрання ним законної сили, Єдиний державний реєстр судових рішень також не містить відмітку про дату набрання рішенням законної сили), але досі не виконано.

Судом також встановлено, що як вбачається з матеріалів цивільної справи № 520/10326/15-ц за позовною заявою ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про дострокове солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, заочне рішення суду, ухвалене 11.11.2015, було направлено рекомендованим листом на адресу ОСОБА_2 , однак згідно з довідкою про причини його повернення, вказаний лист повернувся до Київського районного суду м. Одеси з відміткою «за закінченням терміну зберігання», що свідчить про неналежне повідомлення особи про прийняте судом рішення та свідчить про необізнаність ОСОБА_2 щодо ухвалення відносно неї заочного рішення, на виконання якого у подальшому виданий виконавчий лист та, як наслідок, відкрите виконавче провадження.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 33 Конституції України гарантовано свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як передбачено ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За змістом п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до п. 1 розділу ХІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, що відповідно до Закону підлягає примусовому виконанню, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

Отже, ухилення боржника від виконання судового рішення є обов`язковою обставиною для вирішення питання про обмеження його у праві виїзду за межі України.

При цьому, оскільки державний виконавець ініціює відповідне подання та скеровує його до суду, саме на нього покладається обов`язок доказування факту ухилення боржника від виконання судового рішення чи рішення іншого органу (посадової особи).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Законом не передбачене обов`язкове обмеження в праві виїзду за межі України за наявності невиконаних зобов`язань, а встановлена лише така можливість при наявності відповідних підстав.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Суд бере до уваги, що невиконання судового рішення полягає у невжитті фізичною особою, до якої звернуто виконання вироку, рішення, ухвали або постанови суду, що набрали законної сили, передбачених законом заходів щодо їх виконання. Невиконання може виражатися у прямій відмові виконати судове рішення або в ухиленні від його виконання. Відмова означає явне, відкрите, висловлене усно або письмово небажання фізичної особи виконати судове рішення. Ухилення - та сама відмова, яка має завуальований характер: фізична особа відкрито не заявляє про відмову виконати судове рішення, але діє таким чином, що фактично унеможливлює його виконання.

Аналіз наведеної норми свідчить про те, що перед тим, як застосовувати засоби і способи примусу, державний виконавець повинен пересвідчитися, чи отримав боржник копію постанови про відкриття виконавчого провадження, яка має бути направлена на зазначену у виконавчому документі адресу боржника та встановити факт отримання боржником копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення.

Отже, у разі з`ясування факту неодержання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець не вправі вчиняти виконавчі дії.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 07.05.2018 № 916/1605/15-г та від 31.07.2019 № 554/13475/15-ц.

Необізнаність боржника про початок процедури примусового виконання виконавчого документу унеможливлює ухилення від його виконання.

Згідно з ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно зі ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 7 абз. 2. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених зокрема, за позовами, що випливають із кредитних правовідносин, у порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» та положеннями ЦПК України, зокрема у разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Із аналізу вказаних вище норм чинного законодавства, а також роз`яснень судів вищої інстанції, зокрема роз`яснень ВСУ, викладений у листі від 01 лютого 2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», можна зробити висновок, що під ухиленням боржника від виконання зобов`язань, покладених рішенням суду, слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

Окрім іншого, фактично звернення державного виконавця до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України повинно бути як крайній захід, який застосовується до боржника коли державним виконавцем виконані вже всі можливі дії щодо примусового виконання судового рішення, оскільки це веде до обмеження вказаного права громадянина.

Не піддаючи сумніву ту обставину, що державний виконавець дійсно вживав передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи з метою виконання рішення суду про стягнення заборгованості, суд дійшов висновку про недоведеність державним виконавцем зазначеного у поданні доводу про ухилення боржника від виконання зобов`язань.

Суд дійшов висновку, що головним державним виконавцем не надано всі необхідні докази, які б свідчили про ухилення боржника від виконання зобов`язання, а також не надано належних доказів цілеспрямованого ухилення боржника від виконання рішення на час подання заявником, як і доказів наміру боржника вибути за межі України з метою ухилення від виконання виконавчого листа, також не вбачається наявності обґрунтованого припущення, що вирішення питання про заборону боржникові виїзду за кордон сприятиме виконанню зобов`язання, у зв`язку з чим, подання є необґрунтованим, та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.81, 261, 441 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Нідзельського З.А. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 , стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал», відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 18.11.2024.

Суддя Ю. А. Скриль