Справа № 462/36/24 Головуючий у 1 інстанції: Пилип`юк Г. М.
Провадження № 22-ц/811/639/24 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючої судді Мікуш Ю.Р.,

Суддів: Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.,

Секретар Іванова О.О.

З участю: представника позивача ОСОБА_1 -адвоката Телішевського І.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу №462/36/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 07 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування,- про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

в с т а н о в и в :

04 січня 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Просив визнати недійсним та скасувати рішення Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування від 12 жовтня 2023 року, про відмову у задоволенні заяви про надання дозволу на відчуження квартири АДРЕСА_1 , яке виражене письмово в листі № 260001-вих-128793 від 19 жовтня 2023 року та зобов`язати Залізничну районну адміністрацію Львівської міської ради, як орган опіки та піклування належним чином розглянути та вирішити заяву про надання дозволу на відчуження квартири.

Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 07 лютого 2024 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради (далі по тексту ЗРА ЛМР, як органу опіки та піклування), про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Зобов`язано Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області повернути з державного бюджету ОСОБА_1 сплачений судовий збір відповідно до квитанції № 23 від 02 лютого 2024 року в розмірі 1211,20 грн.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду є незаконною та необгрунтованою.

Позивач не просить визнати незаконним і скасувати лист Залізничної районної адміністрації ЛМР, як це безпідставно стверджує суд першої інстанції, а просить визнати незаконним і скасувати рішення Залізничної районної адміністрації ЛМР, яке оформлене таким листом.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд прийшов до помилкового висновку, що його спір не підлягає розгляду в порядку будь-якого судочинства.

Зазначає, що ним було подано аналогічний позов до Львівського окружного адміністративного суду, де ухвалою суду від 21 грудня 2023 року в справі №30/29590/23 було відмовлено у відкритті провадження з тих мотивів, що такий позов підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскаржуваною ухвалою суд першої інстанції фактично позбавив його доступу до правосуддя та унеможливив оскарження рішення відповідача, яке було оформлене за формою, що віддповідає вимогам ст.15 Закону України "Про звернення громадян".

Просить скасувати ухвалу Залізничного районного суду міста Львова від 07 лютого 2024 року та направити справу для продовження розгляду.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 -адвоката Телішевського І.Д. на підтримання доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали цивільної справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1ст.4 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту ЦПК) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Матеріалами справи та судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом про визнання недійсним та скасування рішення ЗРА ЛМР як органу опіки та піклування від 12.10.2023 року про відмову у задоволенні заяви про надання дозволу на відчуження квартири АДРЕСА_1 , яке виражене у змісті листа № 260001-вих-128793 від 19.10.2023 року та зобов`язати ЗРА ЛМР як орган опіки та піклування розглянути належним чином його заяву про надання дозволу на відчуження квартири.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, судом зазначено, що лист, який позивач просить визнати незаконним та скасувати, не є правочином, не є актом органу місцевого самоврядування, який має обов`язкову силу для особи, не породжує будь-які права чи обов`язки для особи, відповідно цей документ не може бути окремо оскаржений. В зазначеному листі, який не є розпорядчим документом, вказується, що позивачу необхідно зібрати повний пакет документів, що жодним чином не оспорює, порушує чи не визнане право позивача. Відповідно, позовна заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду.

З висновками суду першої інстанції, апеляційний суд не погоджується.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

За положеннями ст.21 Цивільного кодексу України (далі по тексту ЦК), суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Із матеріалів справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 не просить визнати незаконним і скасувати лист ЗРА ЛМР, а просить визнати незаконним і скасувати рішення органу опіки і піклування, яке оформлене листом про відмову у наданні згоди на відчуження квартири ОСОБА_1 .

Отже, судом встановлено, що має місце спір між позивачем і ЗРА ЛМР як органом опіки і піклування через ненадання ОСОБА_1 повного пакету документів для прийняття рішення.

На запит представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Телішевського І.Д., голова ЗРА ЛМР надіслав лист-відповідь від 12 жовтня 2023 року № 260001-вих-142919 від 20.11.2023 про те, що було надано рішення, яке оформлено не як розпорядчий документ, який видається як результат адміністративної послуги, а як письмову відповідь за результатами розгляду звернення, де відсутній повний пакет документів.

В той же час, у листі ЗРА ЛМР № 260001-вих-128793 від 19 жовтня 2023 р. зазначено, що звернення ОСОБА_1 зареєстроване 04.10.2023 за № З-П- 52154-32-32 та розглянуто 12.10.2023 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, де після описової та мотивувальної частини листа прописано, що ЗРА, як органом опіки та піклування, прийнято рішення відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 (а.с.6 абз.1, 7).

Отже, відповідачем розглядалося звернення ОСОБА_1 по суті та відмовлено у прийнятті позитивного рішення, підстави відмови є предметом спору, а не лист як це зазначено в ухвалі суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, у суду першої інстанції не було правових підстав, визначених ст.186 ЦПК для відмови у відкритті провадження у справі.

Враховуючи наведене, а також те, що має місце спір про право, який не може бути вирішений у позасудовому порядку, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги та направлення справи в суд першої інстанції із стадії відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.6; 379 ч.1 п.1,3; 383; 384; 389-391 ЦПК України,- суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 07 лютого 2024 року скасувати, справу направити в суд першої інстанції для продовження розгляду зі стадії відкриття провадження.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 21 червня 2024 року.

Головуюча суддя Ю.Р.Мікуш

Судді Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк