Справа № 333/7003/24
Провадження №2-о/333/470/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Круглікової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Сметаніної А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою

заявника : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, ЄДРПОУ: 20490012, пр.. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя

про встановлення факту перебування на утриманні,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про встановлення факту перебування на утриманні у свого батька ОСОБА_2 . У поданій заяві, ОСОБА_1 вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання бойового завдання загинув його батько ОСОБА_2 . Весь час та на день смерті батька заявник проживав разом з ним та перебував на його утриманні. Разом з тим, Головним управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області відмовлено заявнику у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника оскільки ОСОБА_1 не доведено факту його перебування на утриманні батька. З огляду на викладене, заявник просить суд встановити факту перебування останнього на утриманні у свого батька ОСОБА_2 .

Заявник та його представник в судові засідання не з`явились, заявою від 06.11.2024 просили суд задовольнити подану заяву про встановлення факту, справу розглядати без їх участі.

Представник заінтересованої особи до зали судового засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи без участі уповноваженого представника, за наявними матеріалами, в межах чинного законодавства.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Згідно з свідоцтвом про народження від 04.11.2003, ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про смерть від 26.07.2023, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено відповідний актовий запис за № 1741.

Причиною смерті ОСОБА_2 були множинні проникаючі сліпі вогнепальні кульові поранення живота з ушкодженням внутрішніх органів, що підтверджується довідкою про причину смерті від 23.07.2023 № 4183.

Сповіщенням від 24.07.2023 № 74 ІНФОРМАЦІЯ_3 № 3834 повідомляє ОСОБА_3 про смерть 22.07.2023 її чоловіка ОСОБА_2 поблизу населеного пункту Новопокровка Запорізької області. Згідно з вказаного сповіщення, останнє є підставою для подання документів на призначення пенсії, матеріальної допомоги і надання пільг у встановленому законодавством порядку.

Листом від 16.07.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повідомляє заявника про відсутність документу уповноваженого органу на підтвердження факту перебування останнього на утриманні загиблого батька.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію регламентується Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Статтею 1 вказаного вище Закону визначено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти.

Згідно з ст. 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім`ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 30 вказаного Закону, право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні. Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.

Частиною 7 ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах, а також професійно-технічних, закладах вищої освіти (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), мають право на пенсію в разі втрати годувальника до закінчення навчальних закладів, але не більш як до досягнення ними 23 років.

Статтею 180 Сімейного Кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 1 ст. 199 Сімейного Кодексу України визначено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В якості доказів перебування ОСОБА_1 на утриманні свого померлого батька ОСОБА_2 заявником до матеріалів справи додана довідка про фактичне місце проживання від 14.06.2024 № Г-609 за підписом заступника голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, за змістом якої ОСОБА_1 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Також, як свідчить зміст довідки Запорізького державного медико-фармацевтичного університету від 22.10.2024 № 1738, ОСОБА_1 (заявник у цій справі) є студентом 4 курсу навчального року 1-го медичного факультету та навчається на денній формі навчання.

Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 є працевлаштованою особою та має самостійний дохід матеріали цієї справи не містять.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що матеріалами справи доведено належними та допустимими доказами факт перебування ОСОБА_1 на утриманні свого батька ОСОБА_2 по день його смерті, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку з чим, заява ОСОБА_1 задовольняється судом повністю.

Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 293, 315 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Встановити факт перебування ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на утриманні свого батька ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) по день його смерті, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повне рішення складено 15.11.2024 р.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В.Круглікова