Провадження № 2/641/2060/2024 Справа № 641/3997/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Богдан М.В.,

секретаря судових засідань Двірник О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м. Києві державної адміністрації про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини батьком,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м. Києві про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини батьком.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 11 липня 2019 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та місту Люботин територіального управління юстиції у Харківській області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про що в книзі реєстрації актів цивільного стану було зроблено актовий запис за номером № 184 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 . Від шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спiльне життя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не склалося і шлюб було розірвано рішенням Київського районного суду м. Харкова 16 квітня 2024 року, справа № 953/7400/23, провадження № 2/953/668/24. Рішення набуло законної сили. З рішення суду про розірвання шлюбу вбачається, що дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 після припинення шлюбних стосунків, за згодою сторін, залишається проживати разом з батьком ОСОБА_1 . Мати дитини, ОСОБА_2 , проживає в місті Харкові в зв`язку з фаховою необхідністю разом з сином від першого шлюбу - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Внаслідок введення військового стану та складної ситуації в Україні, небезпечних обставин для проживання малолітньої дитини у м. Харкові, колишня дружина ОСОБА_2 не має можливості утримувати дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та займатися її вихованням в цих обставинах. Більше того, на її вихованні та утриманні знаходиться її син від першого шлюбу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки батько даної дитина позбавлений батьківських прав рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.10.2020, справа № 639/2064/20, провадження № 2/639/1046/20.

Незважаючи на те, що місце проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровано у встановленому законом порядку за адресою: АДРЕСА_1 , з 23.02.2024 дитина разом з батьком фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . Батько влаштував доньку до дитячого садочка № 570 Подільського району, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , який вона і відвідує на теперішній час. У відповідності до довідки № 3007- від 23 лютого 2024 року, виданої Управлінням (центром) надання адміністративних послуг Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 . У відповідності до довідки № 3007- від 23 лютого 2024 року, виданої Управлінням (центром) надання адміністративних послуг Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно декларації № 0001-Е931-28А0 від 22.03.2024 та декларації № 0001-73Н6-88А0 від 22.05.2024 ОСОБА_1 уклав декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу з лікарем загальної практики сімейним лікарем ОСОБА_8 , яка працює в КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Подільського району на себе та дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_3 була зарахована до ДНЗ № 570 в лютому 2024 року в середню дошкільну групу. Таким чином слід дійти обгрунтовного висновку, що вихованням та утриманням спільної дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , займається її батько ОСОБА_1 з яким вона проживає за однією адресою: АДРЕСА_2 . На даний час у позивача виникла необхідність вирішення питання щодо юридичної фіксації факту самостійного виховання дитини, оскільки в подальшому виникають обставини у необхідності оформлення документів для допомоги на дитину, яка виховується тільки одним із батьків. Також встановлення факту самостійного виховання та перебування дитини на утриманні батька має для останнього виключне юридичне значення для подальшого оформлення документів для дитини, зокрема, перереєстрацію місця проживання дитини, оформлення паспорту для виїзду за кордон для дитини без отримання на те нотаріальної/письмової згоди матері дитини, з якою вона спільно не проживає. У зв`язку з вищевикладеним, у позивача виникла необхідність звернутися з цією заявою до суду.

Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі просиі їх задовольнити.

Відповідач до судового засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності. В поданій письмовій заяві зазначила, що факти, викладені в позовній заяві ОСОБА_1 визнає, та підтвердила, що з 23 лютого 2022 року їх спільна дочка ОСОБА_4 , 2019 року народження разом з батьком фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . Вона залишається жити в м. Харкові разом зі своїм сином від попереднього шлюбу, оскільки батько дитини позбавлений батьківських прав, за таких обставин вона не має змоги проживати та утримувати доньку ОСОБА_3 . Батько - ОСОБА_1 влаштував їх доньку до дитячого садочка, дитина фактично мешкає з батьком та перебуває на його утриманні, позивач ОСОБА_1 має постійний дохід та забезпечений нерухомим майном, що дозволяє йому самостійно утримувати спільну доньку ОСОБА_3 .

Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, просив розглядати справу за їх відстуності.

В письмових поясненнях зазначив, що ОСОБА_9 проживає разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 . Мати дитини - ОСОБА_2 проживає в м. Харків. Дитина забезпечена всім необхідним, має місце для сну та відпочинку. ОСОБА_1 належним чином займається вихованням та утриманням дитини. Просили винести рішення в інтересах малолітньої ОСОБА_3 .

Суд дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого повторно 30.08.2019 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с.14).

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано рішенням Київського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2024 року (а.с.11-13).

З рішення суду про розірвання шлюбу вбачається, що дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 після припинення шлюбних стосунків, за згодою сторін, залишається проживати разом з батьком ОСОБА_1 .

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована у встановленому законом порядку за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки № 3007- від 23 лютого 2024 року, виданої Управлінням (центром) надання адміністративних послуг Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до довідки № 3007- від 23 лютого 2024 року, виданої Управлінням (центром) надання адміністративних послуг Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно декларації № 0001-Е931-28А0 від 22.03.2024 та декларації № 0001-73Н6-88А0 від 22.05.2024 ОСОБА_1 уклав декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу з лікарем загальної практики сімейним лікарем ОСОБА_8 , яка працює в КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Подільського району на себе та дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_3 була зарахована до дошкільного навчального закладу загального типу № 570 Подільської районної в м. Києві державної адміністрації в лютому 2024 року в середню дошкільну групу за адресою: АДРЕСА_5 .

Згідно характеристики дошкільного навчального закладу загального типу № 570 Подільської районної в м. Києві державної адміністрації від 10 травня 2024 року, вбачається, що дитина ОСОБА_4 приїхала з м. Харкова як внутрішньо переміщена особа разом з татом, Вихованням дитини ОСОБА_7 опікується тато ОСОБА_1 , він займався влаштуванням дитини в садочок, щоденно вчасно приводить її в садок та забирає додому, цікавиться у вихователів життям дитини у групі, батько дитини відвідує всі заходи садочку, приймає активну участь в житті групи.

Відповідно до даних акту обстеження умов проживання службою у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м. Києві державної адміністрації від 11 вересня 2024 року при обстеженні умов проживання за заявою ОСОБА_1 в будинку за адресою: АДРЕСА_2 встановлено, що за вказаною адресою проживають ОСОБА_1 та його донька ОСОБА_4 . Дитина забезпечена всім необхідним, має свою кімнату, наявні необхідні меблі, комп`ютер, іграшки, речі особистого вжитку. Стосунки в сім`ї добрі, загальноприйняті.

Згідно з частинами 2, 8, 9 статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із частиною 1 статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу (частина 2 статті 141 СК України).

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (частина 1).

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (частина 2).

Згідно частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частин першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 року у справі №916/1415/19 (провадження №12-80гс20) вказано, що розглядаючи справу суд має з`ясувати: 1) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 2) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 3) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах.

Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право позивача підлягає захисту обраним ним способом.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі №320/948/18, (провадження №14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

У заяві про встановлення такого юридичного факту обов`язково має бути зазначено з якою метою заявник має бажання встановити такий факт (пункт 1 частини першої статті 318 ЦПК України).

Позивач, звертаючись в суд з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту самостійного виховання ним малолітньої доньки ОСОБА_7 , не зазначив безпосередню мету встановлення такого факту.

На даний час у позивача виникла необхідність вирішення питання щодо юридичної фіксації факту самостійного виховання дитини, оскільки в подальшому виникають обставини у необхідності оформлення документів для допомоги на дитину, яка виховується тільки одним із батьків.

Також встановлення факту самостійного виховання та перебування дитини на утриманні батька має для останнього виключне юридичне значення для подальшого оформлення документів для дитини, зокрема, перереєстрацію місця проживання дитини, оформлення паспорту для виїзду за кордон для дитини без отримання на те нотаріальної/письмової згоди матері дитини, з якою вона спільно не проживає.

Слід зауважити, що саме по собі встановлення судом факту самостійного виховання дитини батьком не породжує для заявника юридичних наслідків, тобто, від встановлення вказаного факту не буде залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав останнього.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.09.2022 року у справі №462/5368/16-ц зауважила, що захист цивільних прав та інтересів не досягається встановленням юридичних фактів. Таке встановлення є елементом оцінки обставин справи й обґрунтованості вимог, тому воно не зумовить попередження порушення або відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного права чи інтересу.

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини передбачені ст. 150 СК України, а їх права щодо виховання дитини закріплені у ст. 151 СК України.

Так, за приписами ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За положеннями ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Стаття 157 СК України визначає порядок вирішення батьками питань щодо виховання дитини.

Відповідно до положень ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Той з батьків, хто проживає з дитиною, у разі його ухилення від виконання договору зобов`язаний відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану другому з батьків.

Той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, крім того з батьків, до якого застосовуються заходи примусового виконання рішення про встановлення побачення з дитиною та про усунення перешкод у побаченні з дитиною, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк, що не перевищує одного місяця, з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей, та у разі, якщо йому відомо місце проживання іншого з батьків, який не ухиляється та належно виконує батьківські обов`язки, інформує його шляхом надсилання рекомендованого листа про тимчасовий виїзд дитини за межі України, мету виїзду, державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі.

Той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк до одного місяця та більше з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей, у разі:

1) наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, підтвердженої довідкою про наявність заборгованості зі сплати аліментів;

2) наявності заборгованості зі сплати аліментів, підтвердженої довідкою про наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три місяці, якщо аліменти сплачуються на утримання дитини з інвалідністю, дитини, яка хворіє на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісне орфанне захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, або на утримання дитини, яка отримала тяжкі травми, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією лікувально-профілактичного закладу в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, який не ухиляється та належно виконує батьківські обов`язки, не має заборгованості зі сплати аліментів, звертається рекомендованим листом із повідомленням про вручення до того з батьків, з яким проживає дитина, за наданням згоди на виїзд дитини за межі України з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі в складі організованої групи дітей.

У разі ненадання тим із батьків, з яким проживає дитина, нотаріально посвідченої згоди на виїзд дитини за кордон із зазначеною метою, у десятиденний строк з моменту повідомлення про вручення рекомендованого листа, той із батьків, хто проживає окремо від дитини та у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів, має право звернутися до суду із заявою про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди другого з батьків.

Закон не передбачає обов`язку підтверджувати факт відсутності участі батьків у вихованні дитини або підтверджувати його безумовну та одноосібну участь у вихованні та піклуванні шляхом встановлення юридичного факту в судовому порядку. Натомість, такий факт може бути підтверджений за рішенням суду в разі вирішення питання щодо позбавлення особи батьківських прав.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

За змістом наведених норм чинного законодавства, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися.

Отже, при встановленні факту самостійного виховання дитини батьком фактично встановлюється юридичний факт, в силу якого обсяг прав матері обмежується або припиняється, тобто вона може бути позбавлена батьківських прав щодо дитини на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України.

Позивач в позовній заяві зазначив, що дитина проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні та самостійному вихованні.

Відповідачка в поданій письмовій заяві зазначила, що факти, викладені в позовній заяві ОСОБА_1 визнає, та підтвердила, що з 23 лютого 2022 року їх спільна дочка ОСОБА_4 , 2019 року народження разом з батьком фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . Вона залишається жити в м. Харкові разом зі своїм сином від попереднього шлюбу, оскільки батько дитини позбавлений батьківських прав, за таких обставин вона не має змоги проживати та утримувати доньку ОСОБА_3 .

Отже, мати не усунулась від виконання батьківських обов`язків, а проживання дитини окремо від матері в силу ст. 141 СК України на впливає на обсяг її прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За положеннями ч.2 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем не надано достатніх, належних та допустимих доказів того, що відповідачка ухиляється від виховання спільної доньки ОСОБА_7 , а відтак в задоволенні позовної вимоги про встановлення факту самостійного виховання та утримання ОСОБА_1 малолітньої доньки ОСОБА_7 слід відмовити за недоведеністю.

На підставі зазначеного та керуючись ст.ст.13, 81, 141, 263-265, ч.6 ст.268, ст.ст.273, 352, 354, 355 ЦПК України суд, -

ВІРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м. Києві державної адміністрації про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини батьком відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, код ЄДРПОУ 37393756, місце знаходження: м. Київ, вул. Борисоглібська, 14.

Суддя М.В.Богдан