Справа № 463/7150/23
Провадження № 2/463/347/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2024 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Гирич С. В.

з участю секретаря судового засідання Назара Р.М.

позивача ОСОБА_1

представників відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4

представника відповідача Львівської

міської ради Поповича Я.Д.

у м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно та зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення часток у праві спільної власності та визнання права власності,

в с т а н о в и в :

представник позивача звернулася до суду із позовом до відповідачів про визнання за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на: частину житлового будинку з відповідною часткою господарських споруд та будівель, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; частину земельної ділянки, загальною площею 0,0581, кадастровий номер земельної ділянки :07:012:0142 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Від відповідача до суду надійшла зустрічна позовна заява, якою просить визначити розмір часток ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у праві спільної власності на земельну ділянку, кадастровий номер :07:012:0142, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0581 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на 19/25 частки земельної ділянки, кадастровий номер :07:012:0142, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0581 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на :07:012:0142, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0581 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги ОСОБА_6 обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , який був батьком позивачки. Після його смерті відкрилась спадщина, в склад якої зокрема увійшли:

-1/2 частина житлового будинку з відповідною часткою господарських споруд та будівель, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належав померлому на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 31 січня 1992 року зареєстрованого Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації №6577 від 09 березня 1992 року;

- частина земельної ділянки, загальною площею 0, 0581 кадастровий номер земельної ділянки :012:0142 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою АДРЕСА_1 , яка належить померлому на підставі Ухвали Львівської міської ради від 15 вересня 2016 року №1020.

ОСОБА_1 прийняла спадщину у встановленому законом порядку, звернувшись до Четвертої Львівської державної нотаріальної контори та є єдиною спадкоємицею майна померлого, оскільки є його донькою. Своє спадкове право не може оформити в Четвертій Львівській державній нотаріальній контори у зв`язку з невідповідністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Зокрема, згідно свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 31 січня 1992 року, зареєстрованого Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації №6577 від 09 березня 1992 року, ОСОБА_5 належала частина житлового будинку з відповідною часткою господарських споруд та будівель, що розташований за адресою АДРЕСА_1 . В той же час, згідно інформації державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер відомостей про речове право 27158075) за померлим зареєстроване право власності на 6/25 частки вказаного вище житлового будинку).

Окрім цього, згідно інформації з державного реєстру речових прав нерухоме майно (номер відомостей про речове право 17113832) за померлим ОСОБА_5 зареєстроване право спільної сумісної власності на земельну ділянку загальною площею 0,0581, кадастровий номер земельної ділянки :07:012:0142 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 без визначення частки померлого.

Позивачка стверджує, що дані обставини унеможливлюють видачу Свідоцтв про право на спадщину на нерухоме майно, що належало померлому державним нотаріусом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори.

Відповідач подала відзив на позовну заяву.

Зазначає, що станом на кінець січня 1992 року, як ОСОБА_2 (далі Відповідачу-2), так і батькові Позивачки належало право власності на 1/2 Будинку.

У період з 1993 по 1995 роки Відповідач-2 здійснила добудову до своєї частини Будинку, яка була дозволена до експлуатації відповідно до розпорядження виконавчого комітету Личаківської районної адміністрації №354 від 07.05.1996. До складу зазначеної добудови увійшли: житлова кімната площею 21 м2 на першому поверсі, господарській приміщення площею 22,50 м2, 12,00 м2 та 14,00 м2, гараж площею 21,00 м2 та веранда розміром 4,00 на 5,50 м. Загальна площа прибудови становить 112,5 м2.

16.04.2018 року державний реєстратор ОСОБА_7 , керуючись вищезазначеними договором дарування посвідченого Четвертою Львівською державною нотаріальною конторою за №1-573 від 29.01.1992 р. та розпорядженням виконавчого комітету Личаківської районної адміністрації від 07.05.1996 №354, зареєстрував за Відповідачем-2 19/25 частки Будинку. Зменшення частки ОСОБА_5 , в порівнянні з 1992 роком, відбулося саме за рахунок здійснення в період з 1993 по 1995 рік Відповідачем-2 вищевказаної добудови.

Жодних заперечень щодо реєстрації саме у такому розмірі чи спорів з Відповідачем-2 у батька Позивачки не було.

Таким чином, Позивачкою в мотивувальній частині позовної заяви зазначені помилкові твердження, а саме те, що реєстрація права власності 16.04.2018 року відбулася на підставі договору про порядок користування житловим будинком від 03.02.1993 року, хоча насправді вона відбулася на підставі договору дарування посвідченого Четвертою Львівською державною нотаріальною конторою за №1-573 від 29.01.1992р. та розпорядженням виконавчого комітету Личаківської районної адміністрації №354 від 07.05.1996р., про що також і зазначено у долученій Позивачкою до позовної заяви Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За таких обставин, позовні вимоги щодо визнання права власності на Будинок в порядку спадкування за законом у визначеному розмірі, а саме у розмірі 1/2 частини вказаного Будинку, є безпідставними та необґрунтованими

Окрім цього, згідно будинкової книги, у власності дарувальника ОСОБА_8 знаходився весь перший поверх Будинку, площею 64,6 м2, а у власності спадкодавця батька Позивачки знаходився другий поверх, площею 32,2 м2. Як зазначає Відповідач-2, при оформлені вищевказаних заповіту та договору дарування було допущено помилки, адже, у власність батька Позивачки мав перейти від його спадкодавця лише другий поверх Будинку, площа якого майже вдвічі менша аніж площа першого поверху, котрий мав перейти у власність Відповідача-2 як дарунок. Те, що вказані помилки не було виправлено, як зазначає Відповідач-2, зумовлено браком бланків та може бути підтверджено самим реєстратором.

Також зазначає, що реєстрація права власності відбулась на підставі договору дарування посвідченого Четвертою Львівською державною нотаріальною конторою за №1-573 від 29.01.1992 року та розпорядженням виконавчого комітету Личаківської районної адміністрації №354 від 07.05.1996 року, про що також і зазначено у долученій ОСОБА_1 заяви Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. А відтак, позовні вимоги щодо визнання права власності на будинок в порядку спадкування за законом у визначеному розмірі, а саме частини вказаного будинку є безпідставними.

Окрім цього, на момент набуття прав на Будинок батьком Позивачки та Відповідачем-2, Земельна ділянка знаходилася у власності територіальної громади міста Львова.

Відповідно до Ухвали 4-ї сесії 7-го скликання Львівської міської ради № 1020 від 15.09.2016р. «Про затвердження громадянам проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок і технічних документації із землеустрою, та передачу громадянам у власність, спільну сумісну власність та оренду земельних ділянок» територіальною громадою міста Львова в особі Львівської міської ради передано у власність Відповідача-2 та батька Позивачки Земельну ділянку.

Тобто, до моменту переходу права власності на Земельну ділянку від територіальної громади міста Львова до Відповідача-2 та батька Позивачки, Відповідач-2 здійснила добудову до своєї частини Будинку та набула право власності на неї на підставі розпорядження виконавчого комітету Личаківської районної адміністрації.

Відтак, на момент переходу права власності на Земельну ділянку від територіальної громади міста Львова до Відповідача-2 та батька Позивачки, у власності батька Позивачки знаходилося 6/25 Будинку, а у Відповідача-2 - 19/25 Будинку.

У ст.120 Земельного кодексу України (в редакції від 04.08.2016, чинній на момент передачі права власності на Земельну ділянку Відповідачу-2 та батькові Позивачки) зазначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Із врахуванням викладеного, у випадку визначення часток у спільній власності на Земельну ділянку, частка батька Позивачка у спільній власності на Земельну ділянку становила б 6/25, а частка Відповідача-2 - 19/25, що відповідає вищевказаним часткам у праві власності на Будинок.

Сама по собі належність земельної ділянки на праві спільної сумісної власності чотирьом співвласникам не свідчить про рівність їх часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку за умови визначення іншого правового режиму для нерухомого майна (житлового будинку і господарських споруд), розміщеного на земельній ділянці, призначеній для його обслуговування.

Таким чином, оскільки з дати державної реєстрації права власності на Земельну ділянку (21.10.2016), з моменту настання якої, Відповідач-2 та батько Позивачки набули право спільної власності на Земельну ділянку, Земельна ділянка належала батьку Позивачки на праві спільної сумісної власності разом із Відповідачем-2, а розмір частки спадкодавця - батька Позивачки у праві власності на Будинок становив 6/25, вважаємо, що у Шановного Суду відсутні підстави для визнання за Позивачкою права власності на 1/2 Земельної ділянки.

За таких обставин, позовні вимоги щодо визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом у визначеному розмірі, а саме у розмірі 1/2 частини вказаної Земельної ділянки, є безпідставними та необґрунтованими.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що будинкова книга, як документ зникла на законодавчому рівні з квітня 2016 року. А тому посилання у відзиві на будинкову книгу як правовстановлюючий документ на нерухоме майно є безпідставним та неаргументованим.

Згідно п.3 вказаного розпорядження ОСОБА_2 зобов`язано було через МБТІ внести зміни в документацію і зареєструвати добудови в районній податковій інспекції.

На противагу зазначеному, відповідачем не виконано вимоги розпорядження та не внесено жодних змін в правовстановлюючі документи, а саме Договір дарування 12 частини житлового будинку від 29 січня 1992 року.

Таким чином вказувати про введення в експлуатацію самовільно здійснених добудов відповідачем по справі є недоречно та безпідставно.

Третє, із долучених до матеріалів відзиву на позовну заяву висновку про визначення реальних часток будинку між співвласниками якраз слідує, що відповідачка ОСОБА_2 реально займає більшу площу житлового будинку, ніж визначено Договором дарування 1/2 частини житлового будинку від 29 січня 1992 року (правовстановлюючим документом на нерухоме майно).

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 18 жовтня 2023 року, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження.

Від відповідача до суду надійшла зустрічна позовна заява, якою просить визначити розмір часток ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у праві спільної власності на земельну ділянку, кадастровий номер :07:012:0142, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0581 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на 19/25 частки земельної ділянки, кадастровий номер :07:012:0142, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0581 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на :07:012:0142, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0581 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов мотивує тим, що ОСОБА_2 належить право власності на будинку на підставі договору дарування посвідченого Четвертою Львівською державною нотаріальною конторою за №1-573 від 29.01.1992.

Тобто, станом на кінець січня 1992 року, як ОСОБА_2 , так і батькові ОСОБА_1 належало право власності на , Будинку.

У період з 1993 по 1995 роки ОСОБА_2 здійснила добудову до своєї частини Будинку, яка була дозволена до експлуатації відповідно до розпорядження виконавчого комітету Личаківської районної адміністрації №354 від 07.05.1996 (копія розпорядження додається до цієї зустрічної позовної заяви). До складу зазначеної добудови увійшли: житлова кімната площею 21 м? на першому поверсі, господарській приміщення площею 22,50 м?, 12,00 м? та 14,00 м?, гараж площею 21,00 м? та веранда розміром 4,00 на 5,50 м. Загальна площа прибудови становить 112,5 м?.

16.04.2018 державний реєстратор ОСОБА_7 , керуючись вищезазначеними договором дарування посвідченого Четвертою Львівською державною нотаріальною конторою за №1-573 від 29.01.1992 та розпорядженням виконавчого комітету Личаківської районної адміністрації №354 від 07.05.1996, зареєстрував за ОСОБА_2 право власності на 19/25 частки Будинку. Зменшення частки ОСОБА_5 , в порівнянні з 1992 роком, відбулося саме за рахунок здійснення в період з 1993 по 1995 рік ОСОБА_2 вищевказаної добудови.Жодних заперечень щодо реєстрації саме у такому розмірі чи спорів з ОСОБА_2 у ОСОБА_5 не було. Згідно будинкової книги, у власності дарувальника ОСОБА_2 ОСОБА_8 знаходився весь перший поверх Будинку, площею 64,6 м?, а у власності спадкодавця ОСОБА_5 знаходився другий поверх, площею 32,2 м?. Як зазначає ОСОБА_2 , при оформлені вищевказаних заповіту та договору дарування було допущено помилки, адже, у власність ОСОБА_5 мав перейти від його спадкодавця лише другий поверх Будинку, площа якого майже вдвічі менша аніж площа першого поверху, котрий мав перейти у власність ОСОБА_2 як дарунок. Те, що вказані помилки не було виправлено, як зазначає ОСОБА_2 , зумовлено браком бланків та може бути підтверджено самим реєстратором.

Без визначення частки у праві власності на земельну ділянку, яка належала батькові ОСОБА_1 за його життя, є неможливим встановлення тієї обов`язкової частки у спадщині, право на яку має ОСОБА_1 в силу законодавчих вимог.Так, на момент набуття батьком ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прав на Будинок, земельна ділянка, кадастровий номер :07:012:0142, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , знаходилася у власності територіальної громади міста Львова.

Відповідно до ухвали 4-ї сесії 7-го скликання Львівської міської ради №1020 від 15.09.2016р. «Про затвердження громадянам проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок і технічних документації із землеустрою, та передачу громадянам у власність, спільну сумісну власність та оренду земельних ділянок» (належним чином засвідчена копія якої додається до цієї зустрічної позовної заяви, а текст якої знаходиться у вільному доступі на офіційному веб- сайті Львівської міської ради), територіальною громадою міста Львова в особі Львівської міської ради передано у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (батьку ОСОБА_1 )Земельну ділянку.

Тобто, ОСОБА_2 здійснила добудову до своєї частини Будинку та набула право власності на неї на підставі розпорядження виконавчого комітету Личаківської районної адміністрації до моменту переходу права власності на Земельну ділянку від територіальної громади міста Львова ОСОБА_9 та батька ОСОБА_1 . Відтак, на момент переходу права власності на Земельну ділянку від територіальної громади міста Львова до ОСОБА_2 та батька ОСОБА_1 , у власності батька ОСОБА_1 знаходилося 6/25 Будинку, а у ОСОБА_2 /25 Будинку. Враховуючи наведене, просить зустрічний позов задовольнити.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 05 березня 2024року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

30 травня 2024 року представник відповідача ОСОБА_3 скерував до суду пояснення, в яких вказав, що станом на 1996 рік у відповідачки-2 було наявним право власності на жилого будинку та здійснену нею добудову до такого будинку, то станом на 2018 рік ( дату державної реєстрації право спільної власності на спірну земельну ділянку) батькові ОСОБА_1 належало 6/25 частки жилого будинку, а ОСОБА_2 19/25 частки такого, розміщеного на спірній земельній ділянці жилого будинку.

05 червня 2024 року до суду надійшла відповідь на пояснення від ОСОБА_10 , в якій вказала, що посилання представника відповідача на Розпорядження № 354 від 07 травня 1996 року «Про експлуатацію самовільно здійсненої добудови до будинку АДРЕСА_1 » як на підставу виникнення права власності на земельну ділянку мого батька та відповідачки по справі не заслуговують на увагу, оскільки моєму батькові житловий будинок належав на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 31 січня 1992 року зареєстрованого Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації № 6577 від 09 березня 1992 року. Право власності на 1/2 частину земельної ділянки, загальною площею 0,0581, кадастровий номер земельної ділянки :07:012:0142 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою АДРЕСА_1 в ОСОБА_5 , виникло на підставі Ухвали Львівської міської ради від 15 вересня 2016 року № 1020. Таким чином правовстановлюючий документ на земельну ділянку підтверджує виникнення права власності в мого батька на вказане нерухоме майно в період дії Цивільного Кодексу України в редакції прийняття від 16 січня 2003 року і аж ніяк в редакції Цивільного Кодексу в редакції 1963 року. Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер відомостей про речове право 17113832) за померлим ОСОБА_5 зареєстроване право спільної сумісної власності на земельну ділянку загальною площею 0,0581, кадастровий номер земельної ділянки :07:012:0142 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 без визначення частки померлого.

Позивач, а також його повноважний представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги. Зустрічний позов заперечили. Дали пояснення, аналогічні вищенаведеним та просять позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти обґрунтованості позову з підстав, викладених у відзиві. Просить в позові відмовити. Зустрічний позов підтримав.

Представник третьої особи в судовому засіданні заперечив проти обох позовів. Вважає, що якщо позивача доведе, що вона є спадкоємцем, тоді може претендувати на частину майна. Натомість підстав для визнання права власності на частки у власності на земельну ділянку19/25 і 6/25 немає.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог статті 264 ЦПК України суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: частину житлового будинку з відповідною часткою господарських споруд та будівель, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; частину земельної ділянки, загальною площею 0,0581, кадастровий номер земельної ділянки :07:012:0142 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається із матеріалів позову, померлому ОСОБА_5 належало право власності на 1/2 будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого Четвертою Львівською державною нотаріальною конторою за №1-653 від 31.01.1992р.

Відповідачу ОСОБА_2 належить право власності на 1/2 будинку на підставі договору дарування посвідченого Четвертою Львівською державною нотаріальною конторою за №1-573 від 29.01.1992р.

Також вбачається і не заперечується сторонами, у власності дарувальника - ОСОБА_8 знаходився весь перший поверх Будинку, площею 64,6 м2, а у власності спадкодавця батька Позивачки знаходився другий поверх, площею 32,2м2.

Як вбачається із матеріалів справи, у період з 1993 по 1995 роки Відповідач-2 здійснила добудову до своєї частини Будинку, яка була дозволена до експлуатації відповідно до розпорядження виконавчого комітету Личаківської районної адміністрації №354 від 07.05.1996. До складу зазначеної добудови увійшли: житлова кімната площею 21 м2 на першому поверсі, господарській приміщення площею 22,50 м2, 12,00 м2 та 14,00 м2, гараж площею 21,00 м2 та веранда розміром 4,00 на 5,50 м. Загальна площа прибудови становить 112,5 м2.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно,16.04.2018 року державний реєстратор ОСОБА_7 , керуючись вищезазначеними договором дарування посвідченого Четвертою Львівською державною нотаріальною конторою за №1-573 від 29.01.1992 р. та розпорядженням виконавчого комітету Личаківської районної адміністрації від 07.05.1996№354, зареєстрував за Відповідачем-2 19/25 частки будинку, а за ОСОБА_5 за його зверненням 6/25 частин будинку.

Відповідно до ст.ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст.1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно зі ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч.1, 10 статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Свідоцтво про право на спадщину видається після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270 і статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків.

Суд приходить до переконання, що оскільки станом на час смерті ОСОБА_5 йому належало право власності на 6/25 частин житлового будинку з відповідною часткою господарських споруд та будівель, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а тому саме на таку часту у будинку має право на спадкування його спадкоємець - ОСОБА_1 , а тому підстав для визнання права власності на частку у суду немає.

Таким чином, слід позов задоволити часткового та визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 6/25 частин житлового будинку з відповідною часткою господарських споруд та будівель, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ухвали 4-ї сесії 7-го скликання Львівської міської ради №1020 від 15.09.2016р. «Про затвердження громадянам проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок і технічних документації із землеустрою, та передачу громадянам у власність, спільну сумісну власність та оренду земельних ділянок», територіальною громадою міста Львова в особіЛьвівської міської ради передано у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_5 земельну ділянку :07:012:0142, за адресою: АДРЕСА_1 .

Окрім цього, як вбачається із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.21-23),земельна ділянка, загальною площею 0,0581, кадастровий номер земельної ділянки :07:012:0142, за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 , ОСОБА_2 .

Згідно з п.«г» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п.1 ч.3 ст.152 ЗК України.

За приписами статті 1225 Цивільного Кодексу України встановлено,право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єктанезавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єктанезавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Статтею 1226 цього ж Кодексу визначено, що частка у праві спільноїсумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Аналогічні приписи містяться у статті 120 Земельного КодексУкраїни.

Зокрема, ч.ч.1,2 вказаної статті визначено, що у разі набуття прававласності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувану (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті.

У разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомомайна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва право власності на земельну ділянку (крім земель державної, комунальної власності), на якій розміщено такий об`єкт, одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача у розмірі належної відчужувачу (попередньому власнику) частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі.

Якщо відчужувачу (попередньому власнику) у праві спільної власності на такий об`єкт належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому самому розмірі. При цьому суд враховує, що право власності на спірну ділянку у сторін виникло на підставі до ухвали 4-ї сесії 7-го скликання Львівської міської ради №1020 від 15.09.2016р. «Про затвердження громадянам проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок і технічних документації із землеустрою, та передачу громадянам у власність, спільну сумісну власність та оренду земельних ділянок», територіальною громадою міста Львова в особі Львівської міської ради передано у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_5 земельну ділянку :07:012:0142, за адресою: АДРЕСА_1 . В той же час, зміни у праві власності на будинок у частках 6/25 та 19/25 були зареєстровані у 2018 році. Тобто, на час передачі спірної земельної ділянки у власність співвласників будинку їх частки у праві власності на будинок були по .

З урахуванням зазначеного, оскільки померлому на час смерті земельна ділянка належала на праві спільної сумісної власності і частка у власності визначена не була, а тому суд приходить до переконання, що позивач має право на земельної ділянки.

Відповідно ст.392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється.

Відповідно до роз`яснень Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Згідно зі ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Закону України «Про державний земельний кадастр» з січня 2013 року видача державних актів на право власності на землю не здійснюється, а право власності на земельні ділянки реєструється у Реєстрі прав на нерухоме майно.

Згідно з п.п.1, 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Враховуючи наведене, а також обраний сторонами спосіб захисту свого порушеного права, як визнання права власності, а тому суд вважає, що слід визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 частину земельної ділянки, загальною площею 0,0581, кадастровий номер земельної ділянки :07:012:0142 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; а за ОСОБА_2 - право власності на 1/2 частину земельної ділянки, кадастровий номер :07:012:0142, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0581 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись положеннями статтей 2, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 6/25 частин житлового будинку з відповідною часткою господарських споруд та будівель, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 частину земельної ділянки, загальною площею 0,0581, кадастровий номер земельної ділянки :07:012:0142 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В решті в задоволенні позову відмовити за безпідставністю.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, кадастровий номер :07:012:0142, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0581 га, яка розташована за адресою:

АДРЕСА_1 решті в задоволенні позову відмовити за безпідставністю.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач Львівська міська рада, місцезнаходження: м. Львів, пл. Ринок, 1, Код ;

відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Дата складення повного тексту судового рішення 17 червня 2024 року.

Суддя: Гирич С. В.