справа № 563/1745/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2024 року Корецький районний суд

Рівненської області

в складі головуючого -судді Сірака Д.Ю.

секретар судового засідання Литвинчук Л.Л.

за участі:

представника заінтересованої особи, адвоката Волошина І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Корецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту батьківства,

встановив:

Заявник звернувся в суд із заявою про встановлення факту батьківства.

Підставою звернення заявниця вказує на те, що мати заявника перебувала в стосунках з померлим ОСОБА_4 . При реєстрації народження ОСОБА_1 мати зареєструвала його на своє прізвище, відомості про батька внесені з слів матері відповідно до ст. 135 СК України. З часу свого народження і по день смерті ОСОБА_4 , останній визнавав ОСОБА_1 своїм сином, проводив з ним час, забезпечував. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Наразі родинні відносини можливо підтвердити лише шляхом визнання такого факту судом. Зазначає, що визнання такого факту необхідне йому для захисту своїх майнових та немайнових прав пов`язаних з батьківством.

Представник заінтересованої особи, ОСОБА_3 , адвокат Волошин І.В. подав до суду клопотання про залишення заяви про встановлення батьківства без розгляду. Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_3 та померлий ОСОБА_4 з 07.11.1987 перебували в зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_2 в них народилася дочка ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. ОСОБА_3 , як заінтересована особа не визнає право ОСОБА_1 на спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 . Крім того, за час шлюбу ОСОБА_3 проживав саме з нею, вели спільне господарство, виховували дочку. Щодо батьківства ОСОБА_4 відносно ОСОБА_6 заперечує. Вважає, що у даній справі наявний об`єктивний спір про право, а тому подану заяву з цих підстав просить залишити без розгляду.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав заяву відповідно до якої розгляд клопотання поданого представником заінтересованої особи, адвокатом Волошиним І.В. просить вирішити на розсуд суду.

Представник заінтересованої особи, адвокат, Волошин І.В. у судовому засіданні просив клопотання задоволити з підстав наведених у ньому та залишити заяву без розгляду.

Заслухавши пояснення представника заінтересованої особи, дослідивши письмові матеріали, суд дійшов до висновку, що заява підлягає залишенню без розгляду з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Поняття «спір про право» пов`язане виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів не може бути й спору про право.

Окремому провадженню притаманні такі ознаки, які характеризують його структурну самостійність і прикладну значимість, і які визначаються такою суттєвою ознакою як безспірність розгляду справ, що віднесені до окремого провадження. Безспірність слід розуміти лише як відсутність спору про суб`єктивне матеріальне право, але не відсутність спору про існування факту, що встановлюється. Відтак, слід враховувати не тільки конкретну мету встановлення факту, а його зв`язок із певним суб`єктивним матеріальним правом.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51 сво 18) зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Окреме провадження є видом непозовного цивільного судочинства, якому притаманні власні правові завдання, в той час як справи про поділ спадкового майна підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження, обставина батьківства підлягає доказуванню на загальних підставах.

З пояснень учасників справи суд дійшов до висновку, що за умови визнання заявника сином померлого ОСОБА_4 , то відповідно до норм ст. 1261 ЦК України останній відноситься до спадкоємців першої черги, отже від встановлення в судовому порядку факту батьківства залежить, зокрема, і виникнення права заявника на спадкування після смерті ОСОБА_4 .. Таким чином, між учасниками провадження існує спір про право на спадкове майно.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Згідно висновків викладених в Постанові ВС від 29.06.2022 року у справі 205/6338/21 визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Суд звертає увагу заявника, що використання інституту окремого провадження з метою встановлення преюдиційних обставин для вирішення спору в порядку позовного провадження не передбачено вимогами ЦПК України та не гарантовано заявнику.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Безпосередньо заявником вказано в заяві, що заява подається з метою захисту його прав, в тому числі і майнових, очевидно і спадкових.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Аналогічні за змістом висновки щодо встановлення факту викладені в постановах Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 336/709/18-ц (провадження № 61-39374св18), від 15 квітня 2020 року у справі № 302/991/19 (провадження № 61-1128св20), від 27 серпня 2020 року у справі № 201/1935/20 (провадження № 61-8149св20), від 14 квітня 2021 року у справі № 205/2102/19 (провадження № 61-872св21), від 28 квітня 2021 року у справі № 520/19532/19 (провадження № 61-13709св20).

Таким чином, враховуючи що заявник пов`язує встановлення факту із захистом свої майнових прав, в тому числі оформленням спадщини стосовно якої існує спір із третіми особами, дана заява не підлягає розгляду за правилами окремого провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що заяву ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства, слід залишити без розгляду та роз`яснити заявнику його право на звернення з позовом до суду в порядку позовного провадження.

На підставі викладеного, відповідно до ст. 315, 249, ЦПК України, керуючись ст. ст. 259, 260, 261, 293-294 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Корецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту батьківства залишити без розгляду.

Роз`яснити заявнику його право подати позов до суду на загальних підставах

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Суддя