_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/3742/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2024 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Гниличенко М.В.

при секретарі Тіщенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Одеси у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Страхова Компанія «ІНГО» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, суд -

ВСТАНОВИВ:

13.05.2024 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Страхова Компанія «ІНГО» до ОСОБА_1 , якою просить стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 106029 грн. 40 коп. та сплачений судовий збір в розмірі 3028,00 грн., посилаючись на те, що 07.12.2021 року о 22:30 год., в м.Одеса по вул. Краснова, буд. № 17, автомобілем марки «FORD», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 було здійснено ДТП, у результаті якої застрахований страховою компанією АТ «Страхова Компанія «ІНГО» автомобіль марки «RENAULT», державний номерний знак НОМЕР_2 (договір страхування № 250534705.21), що належить ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» під керуванням водія ОСОБА_2 , отримав механічні пошкодження.

Згідно відповіді від Національної поліції України про ДТП за ідентифікатором 435633 вбачається, що дорожньо-транспортна пригода мала місце внаслідок порушення Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1 , вид ДТП зіткнення лобове, порушено п.16.11.ПДР порушення дій водія чиє ТЗ рухається по другорядній на перехресті нерівнозначних доріг. Постановою Київського районного суду м.Одеси від 17.05.2022 року провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 про вчинення 08.12.2021 року адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП закрито, на підставі ст.38 КУпАП.

Внаслідок вищезазначеного ДТП було завдано майнової шкоди власнику транспортного засобу «RENAULT», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

16.09.2021року між АТ «СК «ІНГО» та ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» було укладено Договір добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків № 250534705.21, згідно якого були застраховані майнові інтереси, пов`язані з користуванням наземного транспортного засобу «RENAULT», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

На підставі заяви потерпілої особи, умов Договору добровільного страхування транспортного засобу та на підставі вимог Закону України «Про страхування», АТ «СК «ІНГО» було складено страховий акт №4555959 від 24.12.2021 року та визначено розмір страхового відшкодування в сумі 106029,40 грн.

У зв`язку з чим, АТ «СК «ІНГО» було відшкодовано власнику транспортного засобу «RENAULT», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2020 року випуску страхове відшкодування в розмірі 106029,40 грн.

Позивач, посилаючись на норми ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України, які регламентують право страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, звернутись з вимогою у межах фактичних витрат до відповідача щодо компенсації суми виплаченого страхового відшкодування, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.05.2024 року вказану справу передано судді Київського районного суду м.Одеси Гниличенко М.В.

Відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження.

Ухвалою судді Київського районного суду м.Одеси від 31.05.2024 року прийнято до розгляду та відкрито позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою Акціонерного товариства «Страхова Компанія «ІНГО» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди. Розгляд цивільної справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст. 274-279 ЦПК України, оскільки підпадає під ознаки малозначної справи, з повідомленням /викликом/ сторін за наявними у справі матеріалами.

Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін.

Представник позивача Акціонерного товариства «Страхова Компанія «ІНГО» Рибалко С.М. у судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлялась, до суду надала письмове клопотання, яким зазначила, що розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся, причини неявки суду невідомі.

Представник відповідача адвокат Ковиршин В.В. двічі в судові засідання, призначені на 14.10.2024 року та 10.12.2024 року не з`явився, належним чином повідомлявся, просив відкласти розгляд справи у зв`язку із зайнятістю в інших судових процесах, проте надав суду відзив на позов, яким просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та стягнути з позивача АТ «Страхова компанія «ІНГО» судові витрати, понесені з розглядом справи у розмірі 25000 грн.

21.06.2024 року представником позивача АТ «Страхова компанія «ІНГО» Рибалко С.М. було надано відповідь на відзив.

Суд зауважує, що вирішення справи по суті залежить не від явки учасників процесу, які фактично у письмовому вигляді сформували правову позицію по справі, а від наявності доказової бази, яка є в матеріалах справи та надає суду можливість розглянути справу по суті та ухвалити законне рішення. В даному випадку докази, які є в матеріалах справи є повними та достатніми для розгляду справи по суті без учасників процесу, належним чином повідомлених.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках.

В судовому засіданні встановлено, що 07.12.2021 року о 22:30 год., в м. Одеса, вул. Краснова, біля будинку № 17, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «FORD», номерний знак НОМЕР_1 , не надав переваги у русі автомобілю марки «RENAULT», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі, в результаті чого відбулося зіткнення вказаних транспортних засобів.Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власники матеріальних збитків./а.с.46/

Постановою Київського районного суду м.Одеси від 17.05.2022 року провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 , про вчинення 08.12.2021 року, адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП закрито, на підставі ст.38 КУпАП./ а.с. 51/.

Вказана постанова набрала законної сили 30.05.2022 року.

Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язкова для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з частиною 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, вказані вище обставини доказуванню не підлягають.

Представник відповідача у відзиву зазначає, що в матеріалах справи відсутнє встановлення вини ОСОБА_1 , оскільки адміністративну справу було закрито на підставі ст.38 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 цього Кодексу. Проте, для настання деліктної відповідальності за ст.ст.1166,1167 ЦК України необхідна наявність складу правопорушення, а саме наявності вини./а.с.97/

Однак, суд не погоджується з доводами представника відповідача щодо відсутності вини відповідача та зазначає наступне.

Суд звертає увагу, що закриття провадження у справі на підставі ст. 38 КУпАП не є реабілітуючою обставиною, і не є підставою для відмови у відшкодуванні шкоди, завданої ним.

Застосування п.7 ч.1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення можливо виключно у випадку наявності вини особи у скоєнні адміністративного правопорушення. Натомість у разі відсутності вини особи в скоєнні ДТП провадження у справі підлягає припиненню на підстав п.1 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах: від 07 лютого 2018 року в справі № 910/18319/16; від 16 квітня 2019 року в справі № 927/623/18, від 04 березня 2020 року у справі № 641/2795/16-ц, від 07 лютого 2018 року у справі № 910/18319/16; від 16 квітня 2019 року у справі № 927/623/18, від 29 квітня 2020 року в справі № 686/4557/18.

Отже, у разі відсутності складу адміністративного правопорушення, справа не може бути закрита у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП, а підлягає закриттю саме на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, яка викладена у частині другій статті 1166 ЦК України, особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини.

Однак, відповідачем ОСОБА_1 не було надано належних доказів щодо відсутності його вини у вчиненні ДТП.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Така позиція узгоджується з постановою Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року справа № 645/6088/18.

У зв`язку з вищезазначеним, зібраними доказами у справі перед судом доведено, що вищевказана ДТП сталася з вини ОСОБА_1 .

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (ч. 1 ст. 1187 ЦК України).

Нормами ст.11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин містить Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Закон України «Про страхування».

Згідно з вимогами ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Зі статті 5 зазначеного Закону вбачається, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Статтею 25 Закону України «Про страхування» визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

За вимогами п.36.1 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до п. «г» п.п. 38.1.1. п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 п. 33.1 статті 33 цього закону.

Згідно ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка.

08.12.2021 року ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом «RENAULT», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ТОВ «УЛФ-ФІНАНС», звернувся до позивача з заявою про настання страхового випадку. /а.с.54/.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

24.12.2021 року АТ «Страхова компанія «ІНГО» склала страховий акт № 4555959 страхового відшкодування у розмірі 106029,40 грн. / а.с.55/.

Судом встановлено, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «FORD», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ,не була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Позивачем здійснено огляд пошкодженого застрахованого транспортного засобу, про що складено Акт огляду від 08.12.2021 року та Рапорт аварійного комісара № 4508595 від 07.12.2021 року. У зв`язку із зазначеним АТ «СК «ІНГО» складено страховий акт по справі № 4555959 від 24.12.2021 року на суму 106029,40 грн. та здійснено виплату вказаної суми на рахунок страхувальника, що підтверджується платіжним дорученням № 708 від 12.01.2022 року./а.с.57-61/

Відповідно ст.ст.626,627,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до Договору страхування № 250534705.21 від 16.09.2021 року, укладеного між АТ СК «ІНГО» та ТОВ «УЛФ-Фінанс», зокрема п.8.2 визначено умови здійснення страхової виплати за Розділом АВТОКАСКО.

Згідно п.8.2.2 Договору розмір страхового відшкодування в разі пошкодження транспортного засобу визначається Страховиком на підставі погодженого Сторонами рахунку СТО або на підставі висновку спеціаліста авто товарознавця про вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля.

На умовах Договору страхування страховик оплачує страхову вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля, у зв`язку з чим було сплачено страхове відшкодування за вирахуванням франшизи 5000,00 грн. на підставі рахунку-фактури № 1005 ФОП ОСОБА_3 від 16.12.2021 року з переліком робіт та запчастин у розмірі 106029,40 коп. Підтвердженням виконання робіт є Акт виконаних робіт № ИС-00001005 від 21.01.2022 року.

Страхова компанія АТ СК «Інго» сплатила за ремонт автомобіля «RENAULT», номерний знак НОМЕР_2 , 2020 року випуску, шляхом перерахування на рахунок СТО ФОП ОСОБА_3 коштів на ремонт автомобіля, підтвердженням цього є платіжне доручення № 708 від 12.01.2022 року у розмірі 106029,40 грн.

Таким чином, при розрахунку розміру страхового відшкодування страховою компанією брались до уваги результати проведеного огляду пошкодженого транспортного засобу «RENAULT», номерний знак НОМЕР_2 від 08.12.2021 року, Рапорт аварійного комісара № 4508595 від 07.12.2021 року з фототаблицею, Страховий акт № 4555959 страхового відшкодування від 24.12.2021року та Акт виконаних робіт від 21.01.2022 року.

Відповідно до пункту 36.1 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком.

Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпіла особа досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

При цьому, вказаною статтею Закону визначено, що навіть у разі відсутності документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди та страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки або експертизи пошкодженого майна.

Таким чином, судом достеменно встановлено, що після рапорту аварійного комісара від 07.12.2021 року та огляду 08.12.2021 року транспортного засобу «RENAULT», номерний знак НОМЕР_2 з фотофіксацією пошкоджень, проведеного Акціонерним товариством Страхова компанія «ІНГО», страховик та потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування, та страхувальником було прийнято рішення про виплату УЛФ-ФІНАНС ТОВ страхового відшкодування (регламентної виплати) у розмірі 106029,40 грн., що відображено у страховому акті № 4555959 від 24.12.2021 року та платіжному дорученні № 708 від 12.01.2022 року.

Суд зазначає, що спеціальним законом не передбачено обов`язку потерпілої особи звертатись до страхувальника та надавати автомобіль для огляду, проте наведеним вище законом передбачена можливість узгодження розміру та способу здійснення страхового відшкодування, якщо страховик і потерпілий не наполягають на проведенні оцінки або експертизи пошкодженого майна.

На підставі викладеного, суд вважає, що доводи, зазначені у відзиву на позов щодо неналежності доказів в обґрунтування оцінки пошкодженого майна, акта виконаних робіт, відсутності експертного висновку, такими, що не знайшли свого правового підтвердження при оцінки доказів по справі.

Позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів, оскільки з боку відповідача не було вчинено жодних дій для відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Оскільки позивач виплатив грошові кошти на відшкодування завданих дорожньо-транспортною пригодою збитків, він має право регресної вимоги до відповідача на відшкодування понесених збитків відповідно до ст.1191 ЦК України та п.38.2.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якими передбачено, що після проведення виплати на користь потерпілої особи у позивача виникло право зворотної вимоги до відповідача.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки позов було задоволено, тому судові витрати відповідача, пов`язані з розглядом справи у розмірі 25000 грн. не підлягають задоволенню. Натомість, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 3028,00 гривень, які були сплачені позивачем при подачі позову до суду, підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст.993,1166,1187,1191,1194 ЦК України, ст.108 Закону України «Про страхування», ст.ст.12, 22, 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Страхова Компанія «ІНГО» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» (адреса: 01054, м.Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 33; , р/р № НОМЕР_4 в ПАТ «ОТП Банк», МФО 300528) суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 106029 /сто шість тисяч двадцять дев`ять/ гривень 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» (адреса: 01054, м.Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 33; , р/р № НОМЕР_4 в ПАТ «ОТП Банк», МФО 300528) витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 /три тисячі двадцять вісім / гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складено та підписано 20.12.2024 року.

Суддя М. В. Гниличенко