Справа № 352/2689/24
Провадження № 2-о/352/165/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2024 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - Гриньків Д.В.,

секретар судового засідання Івасів В.В.,

за участю: представника заявника ОСОБА_1 ,

заінтересованих осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у порядку окремого позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_4 , заінтересовані особі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання з спадкодавцем на день його смерті,-

В С Т А Н О В И В :

І. Короткий зміст позовних вимог.

14.10.2024 року представник заявника звернулася до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з заявою в інтересах ОСОБА_4 , заінтересовані особі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання з спадкодавцем на день його смерті.

Свою заяву мотивувала тим, що після смерті її матері ОСОБА_5 відкрилася спадщина на все належне померлій майно. Померла за життя склала заповіт, яким все своє майно заповіла заявнику та ОСОБА_3 . Спадщину після її смерті заявник прийняв, оскільки на день відкриття спадщини проживав разом із нею. Проте оформити свої спадкові права не зміг, оскільки не доведено факт спільного проживання заявника з померлою, так як адреси реєстрації в них різні, тому приватний нотаріус, до якого звертався заявник, відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину.

ІІ.Стислий виклад позиції учасників справи.

Представник заявника в судовому засіданні вимоги заяви підтримала, просила такі задовольнити.

Заінтересовані особі: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечували проти задоволення заяви, зазначили, що заявник дійсно проживав разом із матір`ю на час її смерті та здійснював догляд за нею.

ІІІ. Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді від 17.10.2024 р. відкрито провадження в цивільній справі за правилами окремого позовного провадження.

ІV. Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 12.05.2020 року виконавчим комітетом Ямницької сільської ради ОТГ Тисменицького району Івано-Франківської області, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).

В матеріалах справи міститься копія заповіту від 01.10.2010 року, згідно якого ОСОБА_5 заповіла усе своє майно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.11).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 10.09.1968 року у ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син ОСОБА_4 (а.с.5).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 29.09.1960 року у ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася донька ОСОБА_7 (а.с.).

У свідоцтві про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 виданого 03.01.1981 року Кунисівською сільською радою Городенківського району, зазначено, що ОСОБА_8 03.01.1981 року уклав шлюб із ОСОБА_7 , прізвище дружини після укладення шлюбу « ОСОБА_9 » (а.с.).

У відповідності до довідки Ямницької сільської ради №330 від 27.09.2024 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживав без реєстрації в належному йому житловому будинку за договором купівлі-продажу за адресою: АДРЕСА_1 разом з мамою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 до дня її смерті (а.с.6).

Згідно договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки від 07.06.2002 року, будинок по АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_4 (а.с.8).

З виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , була лежача з 2020 року внаслідок отриманого перелому аж до смерті, за хворою доглядав син (а.с.7).

У відповідності до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №78289710 від 10.09.2024 року, наданої нотаріусом Угорчак Н.М. спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не заведена (а.с.10).

З відповіді приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Угорчак Н.М. вбачається, що у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої матері ОСОБА_5 відмовлено, у зв`язку із пропущеним строком для прийняття спадщини, оскільки не підтверджено факт постійного проживання разом із спадкодавцем (а.с.9).

V. Мотиви з яких виходить суд та норми права.

Спірна правовідносини регулюються Цивільним кодексом України.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Із роз`яснень, викладених у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», слідує, що, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦК України).

У відповідності до вимог ст. 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Тлумачення статей 1268, 1269 ЦК України свідчить, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Частинами другою та шостою статті 29 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Згідно із пунктами 3.21, 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (у редакції, чинній на момент винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії), спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Зміст наведених норм закону свідчить про те, що під постійним місцем проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця на момент смерті спадкодавця зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою.

Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем та оцінені судом.

Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 10 січня 2019 року в справі № 484/747/17, від 07 червня 2022 року у справі № 175/4514/20.

VІ. Висновки суду.

Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви з огляду на нижчевикладене.

У справі необхідною умовою для встановлення факту постійного проживання заявника разом зі спадкодавцем є доведеність факту спільного проживання ОСОБА_4 як спадкоємця за заповітом зі спадкодавцем ОСОБА_5 на час її смерті.

Факт, який просить встановити позивач, знайшов своє підтвердження на підставі довідки Ямницької сільської ради, пояснень заінтересованих осіб та виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого. Встановлення факту постійного проживання для заявника має юридичне значення, оскільки дає можливість реалізувати право на спадкування.

З оглянутих вище документів, суд вважає доведеним факт постійного проживання ОСОБА_4 з померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 на час відкриття спадщини, а отже заяву слід задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 315 ЦПК України, ст.ст.11, 15, 16, 182, 328, 392, 1218, 1220, 1268, 1296, 1297 ЦК України, суд-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_4 , заінтересовані особі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання з спадкодавцем на день його смерті, задовольнити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на час відкриття спадщини постійно проживав з ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ст.273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

заявник: ОСОБА_4 , АДРЕСА_2 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ;

заінтересовані особі: ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 , РНОКПП: невідомий.

ОСОБА_3 , АДРЕСА_4 , РНОКПП: невідомий.

Рішення складене в повному обсязі 19.11.2024 року.

Суддя Тисменицького районного суду

Івано-Франківської області Гриньків Д.В.