Справа № 304/2166/23 Провадження № 6/304/41/2024
У Х В А Л А

13 листопада 2024 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Ганька І.І.,

за участі секретаря судового засідання Галас Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про визнання судового наказу про стягнення аліментів таким, що не підлягає виконанню,

У С Т А Н О В И В:

заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною заявою, яку мотивує тим, що рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 15 серпня 2016 року, яке набрало законної сили 26 серпня 2016 року, у цивільній справі № 304/714/16-ц, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задоволено, шлюб між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 24 листопада 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 73 розірвано. Додатковим рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 04 листопада 2016 року, яке набрало законної сили 15 листопада 2016 року, у цивільній справі № 304/714/16-ц, заяву позивачки ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задоволено, у даній цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу ухвалено додаткове рішення, яким малолітню дитину, а саме сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після розірвання шлюбу залишено проживати при матері ОСОБА_1 . Рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 24 квітня 2023 року, яке набрало законної сили 25 травня 2023 року, у цивільній справі № 304/2353/22, позов представника ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) адвоката Муругова Вячеслава Олександровича (89200, Закарпатська область, Ужгородський район, м. Перечин, пл. Незалежності, 1/33; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача орган опіки та піклування Перечинської міської ради Закарпатської області (89200, Закарпатська область, Ужгородський район, м. Перечин, пл. Народна, 16; ) про визначення місця проживання неповнолітньої дитини задоволено повністю та визначено місце проживання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишивши його на подальше виховання та утримання при батькові. 16 жовтня 2023 року Перечинським районним судом за заявою представника ОСОБА_3 адвоката Муругова В.О. видано судовий наказ № 304/2166/23, яким стягнуто з неї на користь ОСОБА_3 , аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 12 жовтня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. З Автоматизованої системи виконавчого провадження їй стало відомо, що вказаний виконавчий документ пред`явлено до виконання (АСВП: 73092137 від 19 жовтня 2023 року). Оскільки з даним рішенням вона була не згідна, тому оскаржила таке у апеляційному порядку. Постановою Закарпатського апеляційного суду від 13 березня 2024 року у цивільній справі №304/2353/22 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 24 квітня 2023 року скасовано та ухвалено нове рішення, у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено. Таким чином, оскільки судове рішення, на підставі якого судом видано судовий наказ №304/2166/23, тобто яким визначено місце проживання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з батьком ОСОБА_3 , скасовано, тобто актуальним є місце проживання дитини разом з матір`ю ОСОБА_1 , як це визначено додатковим рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 04 листопада 2016 року, відтак, на її думку, стягнення з неї аліментів на підставі судового наказу в примусовому порядку на утримання дитини, яка і так нею утримується до теперішнього часу, не відповідає принципам законності та справедливості. З урахуванням вищевикладених обставин вважає, що відсутність у неї обов`язку сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у відповідності до положень статті 432 ЦПК України є підставою для визнання таким, що не підлягає виконанню, судового наказу № 304/2166/23, виданого 16 жовтня 2023 року, тому просить заяву задовольнити.

У судове засідання ані заявник ОСОБА_1 , ані заінтересована особа ОСОБА_3 не з`явилися, хоча про час і місце судового розгляду повідомлялися у встановленому законом порядку, однак їх неявка відповідно до ч. 3 ст. 432 ЦПК України не є перешкоду для розгляду заяви.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 15 серпня 2016 року, яке набрало законної сили 26 серпня 2016 року, у цивільній справі № 304/714/16-ц, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задоволено, шлюб між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 24 листопада 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 73 розірвано.

Додатковим рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 04 листопада 2016 року, яке набрало законної сили 15 листопада 2016 року, у цивільній справі № 304/714/16-ц, заяву позивачки ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задоволено, у даній цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу ухвалено додаткове рішення, яким малолітню дитину, а саме сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після розірвання шлюбу залишено проживати при матері ОСОБА_1 .

Рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 24 квітня 2023 року, яке набрало законної сили 25 травня 2023 року, у цивільній справі № 304/2353/22, позов представника ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) адвоката Муругова Вячеслава Олександровича (89200, Закарпатська область, Ужгородський район, м. Перечин, пл. Незалежності, 1/33; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача орган опіки та піклування Перечинської міської ради Закарпатської області (89200, Закарпатська область, Ужгородський район, м. Перечин, пл. Народна, 16; ) про визначення місця проживання неповнолітньої дитини задоволено повністю та визначено місце проживання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишивши його на подальше виховання та утримання при батькові.

16 жовтня 2023 року Перечинським районним судом за заявою представника ОСОБА_3 адвоката Муругова В.О. видано судовий наказ № 304/2166/23, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 12 жовтня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

У подальшому постановою Закарпатського апеляційного суду від 13 березня 2024 року у цивільній справі № 304/2353/22 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 24 квітня 2023 року скасовано та ухвалено нове рішення, у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з пунктом 9 частини 2 статті 129 Конституції України, статті 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 160 ЦПК України та статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» судовий наказ є особливою формою судового рішення та одночасно виконавчим документом.

Згідно із пунктом 4 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до статті 173 ЦПК України суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ст. 431 ЦПК).

21 грудня 2023 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 824/2/22, провадження № 61-11769ав23 (ЄДРСРУ № 115860052) досліджував питання щодо підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з частинами першою, другою статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Процесуально-правовими підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Разом з цим законодавець не дав чіткого визначення «інших причин» для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у частині другій статті 432 ЦПК України. При цьому словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад: в апеляційному чи касаційному порядку скасовано або змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Отже, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є вичерпними, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19 січня 2023 року у справі № 824/2/22 (провадження № 61-9190ав22).

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає насамперед у встановленні обставин та фактів, що підтверджують відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц, провадження № 61-43447св18, від 09 вересня 2021 року у справі №824/67/20, провадження № 61-10482ав21, від 09 червня 2022 року у справі № 2-118/2001, провадження № 61-1762ав22, які підтримані в постанові Верховного Суду від 09 лютого 2023 року у справі № 824/85/21.

Суд зазначає, що право на звернення до суду із позовом чи заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів належить особі, з якою проживають діти, та є безумовним, тобто таким, що не обтяжено необхідністю існування жодної умови чи то дотримання якогось порядку, тобто, таке право є абсолютним, належить особі, з якою проживають діти.

Так, звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, адвокат Муругов В.О., діючи в інтересах ОСОБА_2 , як на підставу такого звернення посилався на рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 23 квітня 2023 року, яке набрало законної сили 25 травня 2023 року та яким визначено місце проживання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишивши його на подальше виховання та утримання при батькові.

Статтею 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частини 5 статті 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення сплати аліментів за виконавчим документом визначені Сімейним кодексом України.

Відповідно до ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби. Батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Якщо дитина перестала отримувати дохід або її дохід зменшився, заінтересована особа має право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів.

Той із батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо) (ч. 1 ст. 190 СК України).

Отже, законодавчо визначено припинення сплати аліментів за виконавчим документом, де обов`язок боржника відсутній у зв`язку з його припиненням або добровільним виконанням, у такому разі суд може визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Таким чином, оскільки судове рішення про визначення місце проживання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з батьком ОСОБА_3 , скасоване у апеляційному порядку, при цьому саме таке рішення слугувало підставою для видачі судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , суд приходить до висновку, що є всі підстави для визнання судового наказу про стягнення аліментів таким, що не підлягає виконанню.

При цьому суд звертає увагу на те, що рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 24 квітня 2023 року набрало законної сили у встановленому законом порядку, про що свідчить відповідна відмітка на його копії, яку додано до заяви про видачу судового наказу. У вказаному рішенні зазначалося про визнання відповідачем ОСОБА_1 позовних вимог у повному обсязі, про що нею було подано суду відповідну заяву. Таким чином, станом на момент видачі спірного судового наказу у суду були всі правові підстави для видачі такого. Подальше оскарження вказаного судового рішення ОСОБА_1 та, відповідно, скасування такого судом апеляційної інстанції відбулося тільки після того, як відповідачу стало відомо про відкриття виконавчого провадження відносно неї.

Тому, керуючись ст. 2, 7, 10, 44, 258-261, 263, 442 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про визнання судового наказу про стягнення аліментів таким, що не підлягає виконанню задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, судовий наказ № 304/2166/23, виданий Перечинським районним судом Закарпатської області 16 жовтня 2023 року за заявою представника ОСОБА_3 адвоката Муругова Вячеслава Олександровича про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 12 жовтня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), можливості вчинення передбачених цим Кодексом дій з використанням підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Головуючий: Ганько І. І.