Справа № 215/4981/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу

в складі: головуючого - судді Лиходєдова А.В.

при секретарі Бисовій В.А.

згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку загального провадження, справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє, як законний представник в інтересах малолітньої дитини - ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Північний ГЗК» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника внаслідок нещасного випадку на виробництві,

ВСТАНОВИВ:

До суду первісно звернулася ОСОБА_3 , яка діяла у своїх інтересах та у інтересах своєї малолітньої дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з позовною заявою до ПрАТ «Північний ГЗК» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника в наслідок нещасного випадку на виробництві, вказавши його підставою те, що її чоловік, ОСОБА_4 , працював дробильником виробничої дільниці дроблення руди Дробильної фабрики № 1 ПрАТ «Північний ГЗК». 14.02.2016 р., стався нещасний випадок на виробництві, внаслідок якого ОСОБА_4 помер. У зв`язку зі смертю ОСОБА_2 позивачу та їх малолітній дитині, ОСОБА_2 завдано моральних страждань. Просила стягнути з відповідача 800000 грн. на відшкодування моральної шкоди, по 400000 грн. на свою та своєї дитини користь.

Позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що він проти заявлених вимог заперечує, вважаючи їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Посилається на те, що нещасний випадок з чоловіком позивача стався не тільки з вини посадових осіб комбінату, а і в внаслідок вини самого ОСОБА_4 , який працюючи дробильником виробничої дільниці дроблення руди ДФ № 1 виконував роботу не пов`язану з його кваліфікацією, без отримання на неї наряду та інструктажу з безпечного виконання робіт. Крім того, позивач та її син отримали матеріальне забезпечення за рахунок Фонду соціального страхування. Також позивачці в користування відповідачем було надано житлове приміщення в гуртожитку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , яка діяла у своїх інтересах та в інтересах своєї малолітньої дитини, ОСОБА_2 , померла - свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 30 листопада 2022 року (а.с. 82).

22.03.2023 р. до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу, надійшла заява ОСОБА_1 про залучення її до участі у справі в якості законного представника позивача - малолітньої дитини ОСОБА_2 та розгляд справи у її відсутності. Заява обґрунтована тим, що після смерті матері, ОСОБА_3 , рішенням виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради від 14.12.2022 № 376 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 надано статус дитини - сироти. Рішенням виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради від 18.01.2022 року № 22 встановлено опіку над малолітньою дитиною, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і призначено опікуном її - ОСОБА_1 (а.с. 83, 84).

Ухвалою від 29 листопада 2023 року провадження в частині позовних вимог ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Північний ГЗК» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника внаслідок нещасного випадку на виробництві, саме на її користь закрито. Залучено ОСОБА_1 до участі у цивільній справі в якості законного представника малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку зі смертю його матері - ОСОБА_3 .

У судове засідання 10.10.2024 р. законний представник ОСОБА_2 не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач, будучи повідломлений належним чином, у судове засідання явку свого представника не забезпечив.

Суд, приймаючи рішення за позовом, виходить зі слідуючого.

Частинами 1 і 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 76 - 82 ЦПК.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Статтею 83 ЦПК України встановлено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

При цьому, згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до Акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 14 лютого о 09 год. 22 хв., затвердженого 19.04.2016 року та Акту про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом № 4/1V, затверженного 19.09.2016 р. ОСОБА_2 працював дробильником на Дробильній фабриці № 1 Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (а.с. 15-19).

14 листопада 2016 р. стався нещасний випадок на виробництві. Внаслідок затягування між шнеком та стрічкою конвеєрного перевантажувального пристрою К-1 Дробильної фабрики № 1 ПрАТ «Північний ГЗК»дробильник виробничої дільниці дроблення руди ДФ № 1ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді тяжкої поєднаної кататравми, синдрому розчалювання нижньої частини тулуба, тазу й нижніх кінцівок, забою органів брюшної порожнини, великої зачеревної гематоми з розривом парієтальної черевини, закритого подвійного переламу лоних і седаліщьних костей тазу зі зміщенням, розриву крижово-подвздошних з`єднань з порушенням цілісності тазового кільця, забою органів малого тазу, закритого уламкового гвинтоподібного переламу на межі середньої і нижньої треті костей правої гомілки зі зміщенням уламків, множинної гематоми поперекової області та обох стегон, травматичного шоку 3-4 ст. Ускладнення основного: післятравматичний тромбоз правої підколінної артерії й ішемії гомілки. Гостра ниркова недостатність. Інтоксикація. Синдром поліорганної недостатності (а.с. 11-14).

У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями його було госпіталізовано до травматологічного відділення КЗ «Криворізька міська лікарня № 7» ДОР», де ІНФОРМАЦІЯ_3 року від отриманих травм ОСОБА_2 помер - свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 20 грудня 2017 р. (а.с. 9).

Комісією зі спеціального розслідування нещасного випадку встановлено, що причинами настання нещасного випадку є організаційні: порушення вимог інструкції з охорони праці, невиконання посадових обов`язків.

Посадовими особами підприємства, які допустили вказані порушення, зокрема є:

-ОСОБА_5 , оператор пульта керування виробничої дільниці дроблення руди ДФ-1 ПАТ «ПІВНГЗК», яка оперативно не вирішувала з відповідальною особою (старшим майстром дільниці) питання пов`язані з запуском та зупинкою устаткування фабрики, самостійно, без узгодження з старшим майстром дільниці зупиняла та запускала технологічне обладнання і здійснила дистанційний запуск обладнання без підтвердження його безпечного пускупрацівниками,обслуговуючими окреме обладнання, яке входить до однієї технологічної ланки, чим порушила п.3.1. Інструкції з охорони праці № 04.05-15 для оператора пульта керування дробильної фабрики №1, п. 56.1.11. "Положення про СУОП у ПАТ "ПІВНГЗК", п. 5.11. розд.У «Правил охорони праці під час дроблення і сортування, збагачення корисних копалин і огрудкування руд та концентратів».

-ОСОБА_6 , старший майстер дільниці виробничої дільниці дроблення руди ДФ-1 ПАТ «ПІВНГЗК», який не здійснив достатнього контролю за додержанням працівниками зміни технологічної, виробничої та трудової дисципліни, правил і норм охорони праці та промислової безпеки, чим порушив п.2.5.3. Посадової інструкції старшого майстра дільниці виробничої дільниці дроблення руди дробильної фабрики №1 (а.с. 19).

Також однією з причин нещасного випадку є виконання дробильником виробничої дільниці дроблення руди ДФ № 1 ОСОБА_4 в порушення п.п. 1.10, 1.11 Інструкції з охорони праці для дробильника ДФ № 1 № 04.1-1-2014 та п. 56.1.11 СУОП у ПАТ "ПІВНГЗК" роботи, не пов`язаної з його кваліфікацією, без отримання на неї наряду та інструктажу з безпечного виконання робіт в небезпечній зоні за огородженням конвеєру (а.с. 19).

Померлий ОСОБА_4 є батьком малолітньої дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 07 серпня 2013 року (а.с. 8).

Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів судом.

У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

Таким чином, ч. 1 ст. 1167 ЦК України, встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім`єю.

Згідно до частин 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Суд, приходить до висновку, що відповідач є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди, завданої смертю ОСОБА_4 .

У зв`язку з цим, доводи представника відповідача, щодо відсутності підстав для відшкодування моральної шкоди з боку відповідача на користь малолітньої дитини загиблого - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є необґрунтованими.

Так, малолітня дитина, ОСОБА_7 , втратила батька, внаслідок чого позбавлена батьківського піклування та любові та порушено звичайний для неї спосіб життя, що вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди в зв`язку зі смертю батька, суд враховує, характер та обсяг душевних страждань дитини, в зв`язку зі смертю близької людини, враховує той факт, що дійсно позивач є сином померлого; наслідки викликані заподіяною шкодою - смертю близької людини; перенесені та діючі у теперішній час душевні страждання та переживання; тривалість перенесених страждань; зміни в житті викликані смертю батька, час, що пройшов з моменту смерті близької людини та до моменту звернення до суду.

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що неможливо у повному обсязі задовольнити вимоги позивача про стягнення 400000 грн., оскільки на думку суду, така сума є завищеною та з ПрАТ «Північний ГЗК» необхідно стягнути на користь ОСОБА_2 350000грн., на відшкодування моральної шкоди завданої смертю працівника внаслідок нещасного випадку на виробництві, а саме його батька, без нарахування та утримання податку з доходів фізичних осіб та інших зборів і платежів.

На підставі викладеного, ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці», ст. ст. 16, 23, 1167, 1168, 1187 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , яка діє, як законний представник в інтересах малолітньої дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Приватного акціонерного товариства «Північний ГЗК» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника на виробництві - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Північний ГЗК» (яке розташоване за адресою: м. Кривий Ріг, 50079, код ЄДРПОУ - 00191023) на користь малолітньої дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН невідомий, кошти в розмірі 350000 (триста п`ятдесят тисяч) грн., на відшкодування моральної шкоди завданої смертю працівника внаслідок нещасного випадку на виробництві, без нарахування та утримання податку з доходів фізичних осіб та інших зборів і платежів.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Північний ГЗК» на користь держави судовий збір у розмірі 3500 грн..

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду, через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-и денний строк з дня складення його повного тексту.

Повний текст рішення складено 19.11.2024 р..

Суддя: