Справа № 604/616/24
Провадження № 2/604/244/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сидорак Г.Б.,

за участю секретаря судового засідання Ілик Г.М.,

розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (юридична адреса: 03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, будинок 6 офіс 521, ) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості -

ВСТАНОВИВ:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» - Сердійчук Я.Я., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії №89002 від 29 березня 2023 року в сумі 26646,60 грн та судові витрати, посилаючи на те, що у добровільному порядку погасити борг відповідач відмовляється, чим порушує майнові права позивача. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 29.03.2023 між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ОСОБА_1 на підставі Заяви на пролонгацію від 28.03.2023 до договору позики №89001, підписаної позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, був укладений Договір кредитної лінії №89002 (пролонгація), відповідно до якого сторони домовились продовжити строк виконання зобов`язання Позичальника по погашенню заборгованості за попереднім договором №89001 в сумі 12000 гривень на строк 45 днів під проценти. За умовами договору ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» пролонгувало позичальнику попередній договір на новий строк, тобто погасило заборгованість за попереднім договором, з одночасним формування за позичальником заборгованості в сумі, що дорівнює не погашеній заборгованості за попереднім договором. Кредит позичальнику надано на умовах повернення, строковості, платності, а останній зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, визначених договором. ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» належним чином виконало свої зобов`язання за договором, надавши ОСОБА_1 кредитні кошти. 18.12.2023 між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу №18/12-2023, відповідно до якого позивач набув права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №89002 від 29.03.2023 на суму 26646,60 грн, з яких: 12000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 14646,60 грн заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, яка підлягає стягненню в судовому порядку.

Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 03.05.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник відповідача, адвокат Стецюк Ю.В., подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Обґрунтовуючи відзив зазначає, що відповідач, ОСОБА_1 , категорично заперечує, що укладала кредитні договори та отримувала кредитні кошти, а тому жодного разу не здійснювала оплату за кредитними договорами. Зазначає, що із матеріалів справи вбачається, що оспорювані кредитні договори були укладені у електронній формі та підписані відповідачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора. Разом із цим, матеріали справи не містять доказів, що під час укладення кредитних договорів відповідач проходила верифікацію, оскільки при оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Так, представник відповідача вважає, що договір не був підписаний відповідачем, оскільки не містить ні алфавітно-цифрової послідовності, передбаченої законом для одноразового ідентифікатора, ні електронного, ні електронно цифрового підпису, ні аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) позичальника. Отже, в матеріалах справи відсутні докази щодо укладення кредитного договору з використанням власних персональних даних ОСОБА_1 на отримання кредитних коштів. Відтак, спірний кредитний договір не був укладеним, а отже відповідач не є зобов`язаною особою перед позивачем за цим кредитним договором, а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості не підлягають до задоволення. Крім того, 23 вересня 2024 року представник відповідача надав додаткові пояснення, в яких зазначає, що позивачем на підтвердження наявності заборгованості у відповідача надано лише розрахунок заборгованості, проте будь-яких первинних документів, щодо здійснення бухгалтерських переказів первісним кредитором суду не надано. Отже, представник відповідача вважає, що стороною позивача не доведено, що кредитор виконав свій обов`язок за договором №89002 від 29.03.2023 та надав ОСОБА_1 грошові кошти. Також зазначив, що простить справу розглянути без його та відповідача участі.

Представник позивача подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що факт ідентифікації відповідача підтверджується довідкою, з якої вбачається, що одноразовий ідентифікатор «1376» було направлено відповідачу на зазначений в заяві-анкеті номер телефону. Вважає, що між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та відповідачем був укладений електронний кредитний договір, який є таким, який укладений в письмовому вигляді. А тому є усі підстави для задоволення позову.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Змієвська Т.П. в судовому засіданні позов підтримала з підстав, наведених у ньому.

З`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що в позові необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Частиною 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч.1 ст.1078 ЦК України).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

При дослідженні доказів, судом встановлено наступне.

29.03.2023 між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ОСОБА_1 на підставі заявки на пролонгацію від 28.03.2024 до договору позики №89001, підписаної Позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, був укладений договір кредитної лінії №89002 (пролонгація), відповідно до якого сторони домовилися продовжити строк виконання зобов`язання Позичальника по погашенню заборгованості за попереднім договором №89001 в сумі 12000,00 грн на новий строк 45 днів під проценти.

Відповідно до умов договору, кредит надається позичальнику в день укладення цього договору або протягом трьох днів з моменту підписання договору, шляхом надання клієнту кредитної лінії у межах якої кредитодавець надає позичальнику кредит з лімітом 12000,00 грн, а позивальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит та сплатити йому проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, що визначені договором.

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що кредит надається шляхом погашення кредитодавцем заборгованості за раніше укладеним Договором кредиту та проведення бухгалтерських проводок в системі з одночасним формуванням за Позичальником заборгованості за цим Договором в розмірі, що дорівнює не погашеній заборгованості за попереднім договором кредиту.

Як зазначає позивач, 18.12.2023 між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу №18/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором №89001 від 29.03.2023 на суму заборгованості 26646,60 грн, з яких: 12000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 14646,80 грн заборгованість за процентами.

Статтею 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, суд вважає, що позивачем не доведено надання ОСОБА_1 кредитних коштів в сумі 12000 гривень.

На підтвердження факту надання ОСОБА_1 кредиту ТОВ «Факторинг Партнерс» надало розрахунок заборгованості за Кредитним договором, відповідно до якого надана фінансова послуг, а саме надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, станом на 08.04.2024.

Однак, вказаний документ не є первинними бухгалтерськими документами, більш того він не містить даних щодо банківської картки, на яку були перераховані кошти, повного номеру картки, її власника, що позбавляє суд можливості вважати доведеним факт переказу ТОВ «Факторинг Партнерс» коштів в сумі 12000 гривень.

Первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували переказ коштів ОСОБА_1 за Кредитним договором №89001 від 29.03.2023 позивач не надав.

Отже, ТОВ «Факторинг Партнерс» в розумінні ст. 81 ЦПК України не було доведено факт виконання зобов`язань за кредитним договором №89001 від 29.03.2023.

Позивачем також не надано доказів про сплату позичальником заборгованості по процентах за користування кредитом за кредитним договором №89001 та за пролонгацію, що було умовою укладення кредитного договору №89002 (п. 2.3. договору пролонгації).

Таким чином, обставини, що покладені в основу позову не знайшли підтвердження під час розгляду справи, разом із позовною заявою позивач не надав суду повних та переконливих доказів, які б свідчили про отримання кредиту та зарахування коштів на рахунок відповідача, наявності та розміру заборгованості, натомість, з`ясувавши, що відповідач заперечує проти позову, представник позивача заявив клопотання про витребування доказів, в задоволенні яких суд відмовив.

Статтею 11 ЦК України передбачені підстави виникнення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Суд вважає, що позивачем не доведено обставин, які б породжували правові наслідки у виді виникнення зобов`язань сплатити визначених позовом коштів, тому достатніх підстав для задоволення позову суд не вбачає.

Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом не встановлено достатніх правових і фактичних підстав для покладення на відповідача в судовому порядку обов`язку сплати передбачених позовом коштів, позовні вимоги не доведені належними і допустимими доказами, тому позов не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 76, 81, 141, 259, 264-265, 268, 273, 365 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (юридична адреса: 03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, будинок 6 офіс 521, ) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості - відмовити.

Понесені позивачем судові витрати покласти на позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС».

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 18.11.2024 року.

Суддя Сидорак Г.Б.