РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого - судді Лутая А.М.,

за участю секретаря судового засідання - Жолоб К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_1 у травні 2024 року звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить зменшити розмір аліментів утримуваних з нього на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу), на 1/4 частину з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 24.09.2021 з нього було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання спільної доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/2 його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви, до досягнення донькою повноліття. ОСОБА_1 визнав позовні вимоги в цій справі, оскільки на той момент не було вагомих підстав для призначення меншого розміру аліментів.

Разом з тим, вказує, що у свій час він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , який на даний час розірвано. За час шлюбу у них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішенням Володимир-Волинського міського суду від 15.06.2023 року за позовом ОСОБА_4 змінено спосіб стягнення та розмір аліментів, які стягувалися рішенням суду від 27.08.2009 року з ОСОБА_1 в корить ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього ситна ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 із 400 грн. на 1/4 частину з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця.

Тобто, при погодженні розміру аліментів та визнання позовних вимог на користь ОСОБА_2 в частині усіх доходів (заробітку) на утримання доньки ОСОБА_1 врахував власні тодішні фінансові можливості без урахування того, що у майбутньому він нестиме витрати на утримання сина ОСОБА_6 від першого шлюбу в розмірі на 1/4 частину з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця. Таким чином, позивач утримує двох неповнолітніх дітей від різних шлюбів, і загальна сума встановлених аліментів фактично складає його доходу.

Зазначає, що на даний час він перебуває у лавах ЗСУ та займає посаду командира відділення, наразі захищає цілісність України, також просить суд звернути увагу на той факт, що позивач змушений час від часу самостійно забезпечувати себе військовим спорядженням та амуніцією. Згідно з даними довідки про доходи, виданою військової частиною по місцю вимоги, в період з 01.04.2023 року по 31.03.2024 року йому бала нарахована заробітна плата, в тому числі в натуральній формі, що становить 578838,63 грн., загальна сума сплачених аліментів за даний період становить 292330,53 грн. Загальна сума доходу за період з 01.04.2023 року по 31.03.2024 року за винятком аліментів становить 286508 грн. 10 коп. Також , на утриманні позивача перебуває непрацездатна матір ОСОБА_7 .

Позивач зазначає, що враховуючи вказані обставини, він не в змозі сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі частки всіх видів його заробітку, а тому він змушений звернутися до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 10.06.2024 на підставі вказаної позовної заяви відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, та призначене підготовче засідання.

Ухвалою суду від 02.09.2024 підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач та його представник ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилися. Проте, від представника позивача адвоката Сидорук О.В. надійшла заява, в якій вона просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та розглянути справу за її та позивача відсутності.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, 26.09.2024 подала до суду письмові пояснення, в яких просить відмовити позивачу в задоволенні позову, посилаючись на ті обставини, що із позовними вимогами ОСОБА_1 вона не згідна, оскільки має бути вагома причина для зменшення виплат з розміру частини усіх видів його заробітку( доходу) на частину усіх видів його заробітку (доходу). Матеріальне становище та стан здоров`я ОСОБА_1 на сьогоднішній день не змінилися, знаходяться в задовільному стані, є постійний дохід та відсутні довідки про погіршення стану здоров`я. Також, зазначає, що ОСОБА_7 станом на 24.09.2021 року на день винесення рішення про стягнення з нього на її користь аліментів на утримання доньки в розмірі 1/2 частини всіх видів його доходу був згідний на сплату аліментів в такому розмірі, хоча на той час на його утриманні був малолітній син від іншого шлюбу і це не було підставою для призначення меншого розміру аліментів. Разом з тим ОСОБА_7 , мати позивача, не перебуває на утриманні сина позивача ОСОБА_1 ,. так як відсутній висновок ЛКК, про те що його матір потребує постійного стороннього догляду, а також відсутній акт, який засвідчує, що ОСОБА_1 є особою, яка догладає свою матір на постійній основі. У зв`язку з вищевикладеним просить суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_7 , так як взагалі він не бере участі у вихованні дитини, а аліменти, це єдина допомога від нього. В подальші судові засідання відповідач не з`являлася.

Враховуючи те, що учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося.

Оцінивши наявні у справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Володимир-Волинського міського суду від 24.09.2021 року з позивача стягнуто аліменти в користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 06.05.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

На примусовому виконанні у Володимирському відділі державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області перебуває відкрите виконавче провадження №67363460 з примусового виконання виконавчого листа №154/1407/21 від 02.11.2021 року, виданого Володимир-Волинським міським судом про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частки всіх видів заробітку /доходу/.

Відповідно до довідки про доходи виданої військової частиною НОМЕР_1 , в період з 01.04.2023 року по 31.03.2024 року позивачу була нарахована заробітна плата, в тому числі в натуральній формі, що становить 578838,63 грн., загальна сума сплачених аліментів за цей період становить 292330,53 грн. Загальна сума доходу за період з 01.04.2023 року по 31.03.2024 року за винятком аліментів становить 286508 грн. 10 коп.

Згідно наданої копії рішення Володимир-Волинського міського суду від 15.06.2023 року ( 154/1316/23) з позивача стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від іншого шлюбу в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця.

На підставі пенсійного посвідчення серія НОМЕР_2 від 19.09.2002 року, судом встановлено, що на утриманні позивача перебуває непрацездатна матір ОСОБА_7 .

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня

2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Виходячи зі змісту вказаної норми закону умовою зменшення або збільшення розміру аліментів є зміна обставин, які враховувалися судом при визначенні розміру аліментів.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» визначено, що з 1 січня 2024 року розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць, зокрема для дітей віком до 6 років становить 2563 гривні, а для дітей віком від 6 до 18 років становить 3196 гривні.

Прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, мінімального набору непродовольчих товарів і мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Тобто обсяг прожиткового мінімуму містить два елементи - фізіологічний та соціальний. Фізіологічний мінімум - це вартісне вираження матеріальних цінностей, конче необхідних для існування людини та соціальну частину - певний набір духовних цінностей мінімально прийнятого рівня життя.

Закон України «Про прожитковий мінімум» відповідно до ст. 46 Конституції України дає визначення прожитковому мінімуму, закладає правову основу для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень.

Отже, законодавець визначив вартісну величину, яка є мінімально достатньою, в даному випадку, для дитини з урахуванням її віку.

Судом прийнято до уваги, що аліменти на утримання дітей необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для їх життя. Розмір аліментів, зокрема, обумовлюється фінансовими можливостями обох батьків, які в рівній мірі зобов`язані утримувати дитину, забезпечувати її потреби необхідні для її віку, розвитку тощо. При цьому, чинне сімейне законодавство передбачає достатнім розмір аліментів на утримання обома батьками однієї неповнолітньої дитини в сумі прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Крім того, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України), а стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При вирішенні даного позову дослідженню підлягає зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я одержувача та платника аліментів.

Як слідує із наданих позивачем доказів, з серпня 2023 року з позивача стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від іншого шлюбу в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, тобто у позивача збільшилися витрати, а відповідно погіршилося матеріальне становище.

Отже, суд вважає, що надані позивачем докази обґрунтовують позицію останнього щодо погіршення його матеріального становища.

З огляду на викладене та виходячи із закріплених ч.9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності, розумності та при взаємному обов`язку батьків утримувати дитину (ч.1 ст.141 СК України), матеріального та сімейного стану платника аліментів, визначивши при цьому, що місячний розмір аліментів не може бути менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, сплату якого позивач здатний забезпечити в силу свого матеріального стану, суд визнає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що відповідають нормам закону, а тому ухвалює про зменшення розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на підставі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 24.09.2021 року (справа 154/1407/21) в користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу), на 1/4 частину з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця.

Такий розмір стягуваних аліментів буде відповідати принципам розумності та справедливості,водночас, не ставитиме позивача у скрутне матеріальне становище.

Аліменти у зміненому розмірі підлягають стягненню з моменту набранням даним рішенням законної сили.

Керуючись ст.ст.12, 13, 80, 81, 89, 141, 263-268, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів- задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, який стягується з ОСОБА_1 на підставі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 24.09.2021 року (справа 154/1407/21) в користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу), на 1/4 частину з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти в користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 15.11.2024.

Інформація про учасників справи:

Позивач (стягувач): ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт НОМЕР_3 , ІПН НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , паспорт НОМЕР_5 , ІПН НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя А.М. ЛУТАЙ