Житомирський апеляційний суд
Справа №274/3929/24 Головуючий у 1-й інст. Вдовиченко Т. М.
Категорія 37 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Коломієць О.С., Талько О.Б.,

за участі секретаря судового засідання Бузган А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №274/3929/24 за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення майнового відшкодування

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою через адвоката Гуменюка Олександра Володимировича,

на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13 червня 2024 року, яке ухвалене головуванням судді Вдовиченко Т.М. у м.Бердичеві,

в с т а н о в и в:

У травні 2024 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 . Просило стягнути з відповідача суму сплаченого майнового відшкодування в розмірі 48 620,31 грн.

Позов обґрунтований тим, що 24 лютого 2022 року в м.Бердичеві на перехресті вул. Красіна - пл.Соборна сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: «Mitsubishi Pajero», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та «Volkswagen Golf», номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , що належить ОСОБА_3 . Постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29 березня 2022 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та звільнений від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Цивільно-правова відповідальність потерпілої ОСОБА_2 була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно з полісом №204443582. ОСОБА_1 на момент ДТП не виконав вимоги Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» та не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. У зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент настання дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, то відповідно до приписів Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому воно виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому законом порядку. Платіжними інструкціями від 21 та 22 червня 2022 року МТСБУ сплатило оцінювачу 1 832,93 грн за його послуги, а потерпілій особі сплатило спричинену винною особою шкоду в сумі 46 787,38 грн (страхове відшкодування), що разом склало суму 48 620,31 грн. Після здійснення регламентної виплати у МТСБУ виникло право регресної вимоги до винної особи, тобто відповідача у сумі виплаченого відшкодування за положеннями пункту 38.2 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13 червня 2024 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь МТСБУ суму сплаченого майнового відшкодування в сумі 48 620,31 грн та вирішено питання судового збору.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 через адвоката Гуменюка О.В. подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги аргументовані тим, що по-перше, ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій з 31 березня 2015 року та на підставі положень п.13.1 ст.13 та п.38.2.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності» звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди в такому випадку проводить МТСБУ у порядку, визначеному Законом. По-друге, у постанові про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності визнано ОСОБА_1 винним, але у ній не вказано про перелік механічних пошкоджень, спричинених транспортному засобу потерпілої сторони, а схеми ДТП або іншої довідки, яка б підтверджувала перелік пошкоджень саме в цій ДТП, до матеріалів справи не додано. Крім того, звіт про оцінку (розміру) збитків, заподіяних пошкодженому транспортному засобу, від 16 червня 2022 року не можна вважати належним доказом, оскільки відсутність доказів переліку заподіяних при ДТП пошкоджень позбавляє можливості однозначно віднести всі пошкодження транспортного засобу, оцінені в звіті, до таких, що стосуються саме вказаного ДТП. Також відповідач не був запрошений при складанні протоколу технічного огляду КТЗ, що вбачається з відсутності його підпису у вказаному протоколі.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. За змістом частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, представник МТСБУ адвокат Сечко С.В. апеляційну скаргу не визнав та у вирішені спору поклався на розсуд суду. При цьому пояснив, що позивачу не було відомо про статус відповідача, оскільки ніхто про таку обставину його не повідомив.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Гуменюк О.В. у судове засідання не з`явилися. Кореспонденція, у тому числі судові повістки, що надсилалися ОСОБА_1 , повернуті Укрпоштою з відміткою у поштовому повідомленні: «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.83,88,93). За положеннями частини восьмої ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання чи перебування. Представник ОСОБА_1 адвокат Гуменюк О.В. отримав судову повістку в електронному кабінеті 30 липня 2024 року (а.с.78). Відповідно до частини п`ятої ст.130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі. Відповідно до частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін та інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та апеляційним судом установлено, що постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29 березня 2022 року в справі №274/1328/22 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та звільнено від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням (а.с.5). Із постанови суду вбачається, що 24 лютого 2022 року о 19 год 50 хв в м. Бердичеві на перехресті вулиць Красіна - пл. Соборна, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Mitsubishi Pajero», д.н.з. НОМЕР_1 , при виконанні обгону не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем «Volkswagen Golf», під керування ОСОБА_2 , д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався попутно та повертав ліворуч на вул.Красіна, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п.14.6 Правил дорожнього руху.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.6).

Цивільно-правова відповідальність потерпілої ОСОБА_2 була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів згідно з полісом №204443582 у ПАТ «НАСК «ОРАНТА» (а.с.8). Власник транспортного засобу - ОСОБА_3 .

ОСОБА_2 30 травня 2022 року на виконання вимог ст.33 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звернулася до МТСБУ із повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди (а.с.7).

За результатами звернення потерпілої ОСОБА_4 та розгляду її заяви, позивачем було відкрито регресну справу №84403. Згідно зі звітом N2022_06_16_84403_zvit про оцінку автомобіля «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_3 , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volkswagen Golf» ОСОБА_3 , д.н.з. НОМЕР_3 , у результаті його пошкодження при ДТП, складає 46 787,38 грн (а.с.10-27).

МТСБУ на підставі довідки від 20 червня 2022 року №1 та наказу від 21 червня 2022 року №3/4951 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих прийняло рішення про відшкодування шкоди ОСОБА_3 в загальному розмірі 46 787,38 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 22 червня 2022 року №884118, якою сума виплачена (а.с.28-29).

Окрім того, МТСБУ були понесені додаткові витрати на збір документів та визначення розміру шкоди у сумі 1 832,93 грн, що підтверджується актом виконаних робіт від 16 червня 2022 року в справі №87289, рахунком від 16 червня 2022 року №07/06/22 та платіжною інструкцією від 21 червня 2022 року №884074 про сплату відповідної суми аварійному комісару (а.с.30-31).

Відповідно до положень ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, Моторне (транспортне) страхове бюро України у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (п.22.2 цієї статті).

За правилами ст.39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у Моторному (транспортному) страховому бюро України є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Основними завданнями Моторного (транспортного) страхового бюро України є, зокрема, здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.

Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність (пункт 41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Пунктом 13.1 ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить Моторне (транспортне) страхове бюро України у порядку, визначеному цим Законом.

Отже, у встановлених законом випадках Моторне (транспортне) страхове бюро України виступає гарантом відшкодування шкоди потерпілим від дорожньо-транспортних пригод за рахунок коштів відповідних фондів.

У Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено особливості його застосування у випадках заподіяння шкоди внаслідок дорожньо-транспортних пригод, винуватцями яких є окремі категорії громадян, та обов`язкові умови, за наявності яких певні категорії фізичних осіб вважаються такими, чия цивільно-правова відповідальність застрахована, а Моторне (транспортне) страхове бюро України, відповідно, зобов`язане відшкодувати шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та майну потерпілих.

Для учасників бойових дій та інвалідів війни, що визначені законом, інвалідів I групи умовою їх страхування є особисте керування належними їм транспортними засобами, а для інвалідів I групи - також і керування належними їм транспортними засобами іншою особою в їх присутності. Отже, особи, наведені у пункті 13.1 статті 13 вказаного Закону, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, а потерпілі особи мають право на відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені у цьому пункті особи, за рахунок коштів Моторного (транспортого) страхового бюро України із фонду захисту потерпілих.

Положення п.13.1 ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV зі змінами необхідно розуміти так, що транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій, інвалідам війни та інвалідам I групи, є такі наземні транспортні засоби, якими зазначені особи володіють як на праві власності, так і на будь-якій іншій правовій підставі.

Зазначене тлумачення надано у рішенні Конституційного Суду України від 23 грудня 2014 року №7-рп/2014.

Окрім того, пунктом 1.6 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що власниками транспортних засобів є юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

За таких обставин, законною підставою для виплати страхового відшкодування у даному разі є не відсутність договору про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності, а заподіяння шкоди особою, на яку поширюється дія пункту 13.1 ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що передбачено пунктом 41.1.г. цього Закону.

Підставою пред`явлення регресного позову до особи, визначеної у пункті 13.1 ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка причетна до дорожньо-транспортної пригоди, може бути лише керування такою особою транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також її відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та/або вживання нею алкоголю, наркотиків чи лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначених медичним працівником), та/або керування транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії, та/або самовільне залишення місця пригоди (підпункт 38.2.5 пункту 38.2 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Як вбачається з матеріалів справи, МТСБУ виплатило власнику пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля суму матеріальної шкоди, завданої з вини ОСОБА_1 , виходячи з того, що його цивільно-правова відповідальність не застрахована.

Разом із тим, з 31 березня 2015 року ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_4 , виданим Головний управлінням персоналу Генерального штабу Збройних Сил України (а.с.67).

Оскільки ОСОБА_1 на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди 24 лютого 2022 року мав статус учасника бойових дій та керував автомобілем, він згідно з пунктом 13.1 ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відноситься до пільгової категорії громадян та звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

Обставин, передбачених підпунктом 38.2.5 пункту 38.2 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», щодо відповідача матеріали справи не містять.

Ураховуючи викладене вище, колегія суддів доходить висновку про відсутність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з ОСОБА_1 відшкодованої МТСБУ шкоди, а тому в задоволенні позову слід відмовити, адже МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Також п.п.38.2.1 п.38.2 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Відповідно до положень ст.376 ЦПК України апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове про відмову МТСБУ у задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення майнового відшкодування у порядку регресу.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану через адвоката Гуменюка Олександра Володимировича, задовольнити.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13 червня 2024 року скасувати та постановити нове.

Відмовити Моторному (транспортному) страховому бюро України у задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення майнового відшкодування.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 21 жовтня 2024 року.

Головуюча Судді: