Справа № 583/2827/24
"02" липня 2024 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого судді - Плотникової Н.Б.
при секретарі - Логвиненко Л.М
розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Охтирка в порядку письмового провадження справу за заявою представника заявника ОСОБА_1 адвоката Цуркан Віктора Івановича про ухвалення додаткового рішення про стягнення понесених судових витрат, -
24.06.2024 р. від представника заявника надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення понесених судових витрат, в якій просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з розглядом справи за професійну правничу допомогу адвоката в сумі 7000 грн.
Заявник та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.
Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Відповідно до вимог ч.1, 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 21.06.2024 р., що не набрала законної сили, скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; визнано неправомірними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Сторчак Анжели Сергіївни по прийняттю 03.06.2024 рішення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання у вигляді ухвали Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 01.02.2024 №583/276/24 (4-с/583/5/24) про зобов`язання державного виконавця Охтирського відділу державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства в межах виконавчого провадження №56779759 провести обчислювання розміру заборгованості із сплати аліментів виходячи з фактичного доходу, отриманого позивачем після відрахування податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; в іншій частині скарги відмовлено.
Встановлено, що заявником були понесені витрати, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги в розмірі 7000 грн., що підтверджується договором про правничу допомогу від 08.06.2024 р., ордером від 08.06.2024 р., актом приймання-передачі (звіт) виконаних робіт за договором про правничу допомогу від 23.06.2024 р., квитанцією № 8-06/2024 на суму 7000,00 грн.
Згідно ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Представник заявника у скарзі зазначав, що попередній розрахунок суми судових витрат становить 7000,00 грн., докази по судовим витратам будуть подані в тому числі протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, про що сторона (заявник) робить відповідну заяву за змістом даного застереження при зверненні до суду.
24.06.2024 р. представник заявника подав до суду заяву про відшкодування судових витрат та докази їх наявності.
Згідно ч.1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ч. 4, 5, 6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ст. 30 Закону № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю.
Водночас, для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що позов позивача підлягає задоволенню, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Закону № 5076-VI. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
У пункті 135 постанови від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі висновки сформульовані в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц.
Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.
У пункті 269 Рішення у цій справі суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями). У рішенні Європейського суду «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Як вбачається з матеріалів справи, заінтересованим особам направлялися докази понесених заявником ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу.
В запереченнях на заяву про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, представник Управління забезпечення примусового виконання рішень у сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції просить відмовити в задоволенні вимог представника заявника про стягнення судових витрат на правничу допомогу в повному обсязі у зв`язку з її безпідставністю та необґрунтованістю. Зазначає, що заявнику достеменно було відомо про поновлення його порушеного права на момент звернення із скаргою до суду, вищевказана скарга ОСОБА_1 , подана представником ОСОБА_2 , є завідомо безпідставною, має очевидно штучний характер і спрямована на безпідставне збагачення.
Суд вважає завищеною оплату наданих послуг представником заявника - адвокатом Цуркан В.І., оскільки дії, виконані адвокатом по справі, враховуючи невелику складність справи, не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи та значних витрат часу на виконання даних робіт адвокатом.
Враховуючи складність справи, те, що вимоги скарги ОСОБА_1 були задоволені частково, критерій розумності та реальності адвокатських витрат, суд вважає за доцільне стягнути на користь заявника витрати на професійну (правничу) допомогу у розмірі 500,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 137, 141, 270 ЦПК України, суд
Додаткове рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя Охтирського
міськрайонного суду: Н.Б. Плотникова