Справа № 595/110/24
Провадження № 2/595/122/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2024

Бучацький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Тхорик І.І.,

з участю секретаря судового засідання Боднара М.Г.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Бучацької міської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування Бучацької міської ради, про визначення місця проживання дітей, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Пасічник А.З., звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Бучацької міської ради, в якому просить, з урахуванням змін, розірвати шлюб між ним та відповідачкою, ОСОБА_3 , зареєстрований 06 жовтня 2008 року виконавчим комітетом Трибухівської сільської ради Бучацького району Тернопільської області, актовий запис №33; визначити місце проживання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із ним, ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Заявлені вимоги мотивує тим, що 06 жовтня 2008 року він з відповідачкою уклав шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Трибухівської сільської ради Бучацького району Тернопільської області, актовий запис № 33. Від шлюбу в них народилося двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які з народження проживають в будинку АДРЕСА_1 . За цією ж адресою зареєстрована його дружина, ОСОБА_3 , однак з листопада 2022 року вона покинула їхню сім`ю. Після вторгнення російської федерації в Україну, виключно з міркувань безпеки, вони вчотирьох виїхали в Республіку Польща, де проживали кілька місяців. У листопаді 2022 року вони, зрозумівши, що територія заходу України є загалом безпечним регіоном для проживання, вирішили разом повернутися до України, однак перед самим від`їздом у позивачки раптово виникли проблеми із здачею квартири орендодавцеві, через що вона залишилася на кілька днів та за домовленістю з ним мала приїхати в Україну за кілька днів після їхнього з дітьми від`їзду. З того часу позивачка проживає у Польщі, де орендує житло та працює. Позивачка відмовилася повертатися додому та вирішила проживати окремо від них. З того часу їхні шлюбні стосунки припинилися та їх відновлення уже неможливе, оскільки через сварки та її поведінку він перестав їй довіряти, вважає її легковажною людиною, якій не може довірити своє майбутнє та майбутнє їхніх дітей. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки у сторін, на грунті сімейно-побутових проблем та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя, розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги, у зв`язку з чим просить їхній шлюб розірвати. У житловому будинку за місцем їхнього проживання проживають також його батьки - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які беруть активну участь у житті їхніх дітей. Незважаючи на відсутність матері уже тривалий час у житті дітей, він та його батьки забезпечують їх усім необхідним, вони піклуються про їх фізичний та інтелектуальний розвиток, забезпечують їм стабільний психічний стан. У його будинку створені усі необхідні умови для проживання дітей. Із вказаним місцем проживанням у дітей існує тривалий міцний зв`язок, друзі та однокласники ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , що проживають в межах населеного пункту с. Рукомиш Чортківського району Тернопільської області формують коло їх спілкування. ОСОБА_9 ходить до школи в с. Заривинці Чортківського району Тернопільської області (село знаходиться поряд із с. Рукомиш), а ОСОБА_10 навчається в школі в с. Рукомиш. Діти мають ходити до школи для того, щоб нормально розвиватися та обов`язок батьків сприяти їм у цьому та забезпечувати таку можливість. Вважає себе добрим батьком, оскільки цікавиться щоденним навчанням своїх дітей, забезпечує їх усіма умовами проживання, дбає про матеріально-технічне забезпечення умов їх проживання, купує їм необхідний одяг, забезпечує збалансованим харчуванням, оплачує послуги репетитора та інше. Він виконує і свої обов`язки і обов`язки матері з листопада 2022 року, після того як він з дітьми повернувся з Польщі в Україну. Він працює будівельником, займається в основному євроремонтами. В нього достатньо замовлень і він в змозі матеріально утримувати їхніх дітей. Зауважує, що він жодним чином не перешкоджає спілкуванню дітей із відповідачкою, але вона налаштована лише на єдиний варіант - діти на її погляд мають проживати з нею в Республіці Польща, куди вона виїхала проживати у 2022 році. Він з цим не згоден та не готовий дозволити зміну проживання дітей на іншу країну, оскільки це в першу чергу суперечитиме їх інтересам. Звертає увагу, що діти не мають жодного бажання змінювати місце проживання, а тим більше переїжджати в іншу країну, а хочуть продовжувати ходити в школу, де спілкуються з однокласниками та вчителями, з якими у них сформувалися тривалі приязні та дружні стосунки. Їхні діти звикли жити з моїми батьками та люблять їх не менше ніж його та відповідачку, а тому розлука з ними негативно вплине на їх емоційний стан. Також зауважує, що відповідачка працює в Республіці Польща. Вона буде змушена залишати дітей без нагляду протягом часу перебування на роботі, або ж віддати дітей у школу в Республіці Польщі, де мовою навчання є польська мова та дітям прийдеться звикати до нового середовища спілкування, вчити іноземну мову. Діти є громадянами України, їх майбутнє в нашій державі захищене національним законодавством та Конституцією України. Тут вони мають право на безкоштовну освіту, безкоштовне медичне обслуговування, соціальний захист у разі потреби та інше. В Республіці Польща їх статус - іноземець, а то й біженець. Очевидним є те, що переїзд дітей до Польщі негативно вплине на їх розвиток, який може відрізнятися від їх однолітків, що жили увесь час в Україні та вказана обставина створить для них додаткові перешкоди у здобутті освіти та працевлаштуванні. Він тривалий час просив позивачку повернутися додому, до дітей, але вона відмовилася та продовжує проживати в Республіці Польща, у зв`язку з чим просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 22 січня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні. Даною ухвалою витребувано з Органу опіки та піклування Бучацької міської ради письмовий висновок щодо доцільності або недоцільності визначення місця проживання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із батьком ОСОБА_1 .

16 лютого 2024 року від представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Федорончука А.В., на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява, в якій він просить об`єднати в одне провадження цивільну справу №595/110/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з батьком та цивільну справу №595/164/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів. Окрім того, просить шлюб, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зареєстрований виконавчим комітетом Трибухівської сільської ради Бучацького району Тернопільської області, актовий запис №22, розірвати. Визначити місце проживання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з їх матір`ю ОСОБА_3 . Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати. Заявлені вимоги мотивує тим, що позовна заява про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з батьком була подана до суду першою і містить основні позовні вимоги, а позовна заява про стягнення аліментів похідні, тобто, вимоги, задоволення яких залежить від задоволення основної вимоги, існує потреба в об`єднанні відповідних позовів на підставі ст.188 ЦПК України, адже право на стягнення аліментів має той з батьків, з яким визначено місце проживання дитини. Об`єднання цивільних справ сприятиме повному та всебічному розгляду усіх заявлених сторонами позовних вимог. Разом з тим, ОСОБА_3 визнає вимогу позивача щодо розірвання шлюбу, тому просить розірвати шлюб з ОСОБА_1 та не вживати заходів щодо примирення подружжя. Що стосується вимоги щодо визначення місця проживання дітей разом з батьком, то викладені позивачем обставини у позовній заяві не відповідають фактичним обставинам по суті відносин, які існують між сторонами. Вважає, що місце проживання дітей має бути визначено разом із їхньою матір`ю ОСОБА_3 . Так, приблизно з 2017 року і до 2022 року ОСОБА_1 систематично їздив на заробітки до Королівства Нідерланди. Увечь цей час, коли він перебував за кордоном діти проживали разом із їхньою матір`ю ОСОБА_3 . В кінці січня 2022 року ОСОБА_1 знову сам виїхав до Королівства Нідерланди на заробітки. В березні 2022 року, після повномасштабного вторгнення росії на територію України, ОСОБА_3 разом із дітьми (без чоловіка) виїхала до Республіки Польща. У Польщі ОСОБА_3 влаштувалася на роботу, щоб мати змогу фінансово утримувати сім`ю. Впродовж березня - листопада 2022 року діти проживали разом з ОСОБА_3 у Польщі, а ОСОБА_1 перебував у Нідерландах. За цей період діти звикли до перебування в Польщі, вони навчалися у польській школі, і їм було комфортно. У вересні 2022 року ОСОБА_1 приїхав до ОСОБА_3 у Польщу. Приблизно у листопаді 2022 року він разом із дітьми виїхав з Польщі до України без отримання від своєї дружини на це згоди. ОСОБА_3 була категорично проти того, щоб її чоловік забрав дітей в Україну, оскільки в Польщі для дітей були значно кращі умови для проживання і навчання, але нічого не змогла зробити, щоб йому завадити в цьому. ОСОБА_1 переконував, що це буде тимчасово, і далі діти будуть проживати з матір`ю, бо він в подальшому не зможе їздити на заробітки за кордон. З того періоду і по теперішній час діти проживають разом із батьком в Україні. Варто звернути увагу на те, що раптовий примусовий переїзд дітей до України та фактичне позбавлення зв`язку з їхньою матір`ю суперечило їхнім інтересам. Для дітей така ситуація психологічно та емоційно була дуже важкою, адже вони спочатку впродовж багатьох років проживали з матір`ю в Україні, а потім впродовж багатьох місяців проживали з матір`ю в Польщі. Зміна укладу життя дітей відбулася проти їхньої волі та проти волі їхньої матері. Вважає, що в Польщі ОСОБА_3 зможе забезпечити для дітей навчання та повноцінний відпочинок, задля підвищення рівня їхнього світогляду, покращення стану їхнього здоров`я, фізичного, духовного та морального розвитку. Поряд із будинком у Польщі, де проживає ОСОБА_3 , є школа, в якій діти зможуть навчатися.Перевагами проживання дітей у Польщі є те, що в даній країні на сьогодні рівень життя є значно вищим, ніж в Україні. У школі для дітей будуть створені всі необхідні умови для їх соціальної адаптації. В перспективі діти можуть мати як громадянство України, так і громадянство Республіки Польща.Окрім того, на даний час перебування дітей в Україні є досить небезпечним, через постійні обстріли росією та повітряні тривоги, які негативно впливають на їх емоційно-психологічний стан.У свою чергу ОСОБА_1 офіційно не працює, тобто фактично є безробітним. Він не звертався до центру зайнятості з метою пошуку роботи та працевлаштування, не перебуває на відповідному обліку. Тому, у нього немає можливості фінансово утримувати своїх дітей. Окрім того, беручи до уваги навіть те, що він може заробити певні кошти займаючись різними підзаробітками, це не означає, що він може систематично та на належному рівні фінансово утримувати своїх дітей.На сьогодні ОСОБА_1 і діти, живуть разом із його батьками - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які є пенсіонерами.Діти ОСОБА_3 розповідали про те, що вони часто проводять час вдома, рідко гуляють на вулиці з батьком, дідусем, бабусею, та не відвідують дозвільно-розважальні заклади.У ОСОБА_1 також немає власного житла, що належало б йому на праві власності чи користування. Житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , в якому він проживає з дітьми, належить його матері ОСОБА_8 . ОСОБА_3 офіційно працює у компанії «Alumero Metal Components» (розташована в місті Хожув, Польща). Розмір заробітної плати та систематичність її отримання дозволятиме їй забезпечити дітей всім необхідним.В Республіці Польща ОСОБА_3 має право на проживання, а також, забезпечена житлом. В квартирі, де вона проживає, для дітей створені всі умови для комфортного проживання. Діти проживатимуть з матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 ( АДРЕСА_4 ). Звертає увагу, що на даний час у провадженні Бучацького районного суду Тернопільської області перебуває цивільна справа №595/1620/23 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про надання дозволу на виїзд дітей за кордон без згоди батька, що свідчить про те, що основним мотивом подання позовної заяви про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з батьком було саме свідоме та умисне створення перешкод для ОСОБА_3 у реалізації її права тимчасово бути разом з дітьми, а не реальне бажання батька визначити місце проживання дітей разом із ним. Тобто, в даному випадку, на першому місці виступають саме інтереси ОСОБА_1 , як батька, а не його дітей. Разом з тим, у ОСОБА_3 сформувалася обґрунтована думка про те, що звернення ОСОБА_1 до суду з вимогою про визначення місця проживання дітей з батьком є одним із кроків у реалізації ним схеми щодо ухилення від мобілізації. Натомість ОСОБА_3 постійно підтримувала зв`язок з дітьми, систематично фінансово та матеріально допомагала їм упродовж того часу, як вимушено окремо від них проживала. Вважає, що визначення місця проживання з матір`ю не позбавлятиме батька можливості піклуватися про них.

Ухвалою суду від 14 березня 2024 року частково задоволено заяву представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Федорончука А.В., прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування Бучацької міської ради, про визначення місця проживання дітей, об`єднавши в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Бучацької міської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей. В прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу відмовлено. Також, вищевказаною ухвалою вирішено доручити Органу опіки та піклування Бучацької міської ради Чортківського району Тернопільської області провести невимушені бесіди з дітьми ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в домашніх або інших комфортних для них умовах, окремо з кожною дитиною без присутності батьків та повідомити суд про результати даних бесід щодо думки дітей про їх майбутнє місце проживання з одним із батьків.

28 березня 2024 року на адресу суду від представника позивача-відповідача ОСОБА_1 адвоката Пасічника А.З., надійшов відзив на позов, в якому він просить в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі. Окрім того долучив заяву про зміну предмету позову, в якій просить визначити місце проживання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом із батьком ОСОБА_1 за адресою по АДРЕСА_1 . В обґрунтування відзиву на зустрічний позов посилається на те, що сторони перебувають у шлюбі з 2008 року. За час шлюбу ОСОБА_1 часто працював за кордоном у Королівстві Нідерланди, оскільки це було викликано необхідністю матеріального забезпечення сім`ї. ОСОБА_11 їздив приблизно на 3 місяці за кордон, після чого приїжджав на 1-2 місяці додому. У період відсутності ОСОБА_1 вдома він спілкувався із дітьми за допомогою засобів телефонного зв`язку, брав участь у вихованні дітей на рівні з матір`ю. Після 24 лютого 2022 року ОСОБА_1 , будучи в Королівстві Нідерланди, куди виїхав на початку лютого 2022 року, знайшов житло в Республіці Польща та за спільним рішенням із дружиною - вона та їх двоє дітей виїхали до Республіки Польща. У вересні 2022 року ОСОБА_1 приїхав до своєї сім`ї в Республіку Польща, після чого проживав у орендованому житлі разом зі своєю сім`єю до 24 листопада 2022 року. У цей час ОСОБА_1 та ОСОБА_3 працювали на заводі позмінно таким чином, що один із батьків завжди був вдома з дітьми. У листопаді 2022 року, зрозумівши, що в Україні безпечно жити та що це необхідно для дітей, які сумували за проживанням в Україні, за школою, друзями, дідусем та бабусею. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вирішили повернутися до України. У зв`язку із цим ОСОБА_1 з дітьми повернувся в України, однак ОСОБА_3 з власної волі залишилася в Республіці Польща. Твердження ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_1 вивіз дітей до України без її згоди не відповідає дійсності. ОСОБА_1 заперечує будь-яке співвідношення заявленого ним позову із обов`язком нести військову службу. ОСОБА_1 не підлягає призову на військову службу, оскільки має батьків, яким встановлена група інвалідності та інших осіб, що мають обов`язок їх утримувати немає. За увесь час перебування за кордоном ОСОБА_3 вислала тричі по 3000 гривень на рахунок ОСОБА_1 - в загальному 8915 гривень. Будь-якої іншої матеріальної допомоги на утримання дітей не надавала. Вважають, що умови проживання дітей у Республіці Польща однозначно є гіршими, аніж ті, які створені їм за місцем їх проживання станом на даний час. Так. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 проживають у приватному житловому будинку, право користування яким не пов`язане із будь-якими умовами, є безоплатним та безстроковим. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у відповідності до ст.53 Конституції України мають обов`язок здобуття повної загальної середньої освіти, яка надається їм безкоштовно українською мовою. Вони є громадянами України і можливість здобуття ними громадянства іноземної держави виключається, оскільки державою Україна не допускається подвійне громадянство. ОСОБА_1 має грошові заощадження, яких достатньо для утримання дітей в Україні протягом тривалого часу. Він є будівельником за фахом та із початком теплої пори року буде виконувати будівельні роботи за оплату. Зауважує, що у ОСОБА_3 власного житла немає, її статус перебування у Республіці Польща тимчасовий та є таким, що спричинений військовою агресією росії. Територія Тернопільської області захищена від ракетних ударів в достатній мірі. Тут живуть люди абсолютно нормальним життям. Так, іноді лунають повітряні тривоги, однак вони не тривалі. Дітям краще жити в місці, де народилися та проживають до цього часу в достатньо забезпечених умовах, аніж в іншій державі, де вони тимчасово проживали протягом дев`яти місяців свого життя у зв`язку із обставинами збройної агресії росії, тобто тимчасовими обставинами. ОСОБА_3 просить визначити місцем проживання дітей разом із нею, однак цим самим вона просить визначити місце проживання дітей за кордоном України. Слід зауважити, що вона є теж громадянкою України, однак хоче виховувати дітей в іншомовному середовищі, позбавивши дітей усього рідного українського. В Україні демографічна ситуація є жахливою і рішення залишитися в Україні повинно схвалюватися на усіх рівнях.

29 березня 2024 року на адресу суду від начальника служби у справах дітей Бучацької міської ради І. Пастушак надійшов висновок Органу опіки та піклування виконавчого комітету Бучацької міської ради №81 від 06.03.2024, в якому зазначено про недоцільність визначати місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 разом із батьком ОСОБА_1 за адресою по АДРЕСА_1 , з огляду на те, що комісією з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Бучацької міської ради встановлено, що малолітні діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживають разом із батьком ОСОБА_1 за цією адресою, заперечень щодо місця проживання дітей мати ОСОБА_3 не заявила, у зв`язку з чим орган опіки та піклування Бучацької міської ради вважає, що відсутні підстави для визначення місця проживання дітей з батьком. Окрім того, зазначено, що Сімейним кодексом України врегульовано процедуру визначення місця проживання дитини державними органами (зокрема судом) лише в разі наявності спору між батьками.

09 квітня 2024 року ухвалою суду витребувано від Органу опіки та піклування Бучацької міської ради письмовий висновок щодо доцільності або недоцільності визначення місця проживання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з одним з батьків, з огляду на прийняття судом зустрічного позову.

26 квітня 2024 року на електронну адресу суду від представника відповідача-позивача ОСОБА_3 адвоката Федорончука А.В., надійшли письмові пояснення, які вмотивовані тим, що ОСОБА_1 підтверджує те, що він часто працював за кордоном задля матеріального забезпечення сім`ї. Зазначає, що спілкувався із дітьми за допомогою засобів телефонного зв`язку та брав участь у вихованні дітей на рівні з матір`ю. Якщо припустити, що така ситуація склалася з об`єктивних причин, і ОСОБА_1 не міг повноцінно бути присутнім у житті своїх дітей, то в будь-якому випадку, саме ОСОБА_3 перебувала у більш тісному емоційно-психологічному зв`язку з дітьми, оскільки вона була з ними постійно, як в Україні, так і за кордоном. Спілкуватися по телефону з дітьми ОСОБА_11 міг, а ось брати участь у вихованні дітей на рівні з матір`ю, ні. Адже процес виховання передбачає постійну участь батьків у формуванні світогляду своїх дітей, підтримку щодо зусиль дітей та їх починань, можливість брати щоденну участь у навчанні дітей та переданні власного життєвого досвіду, знань та навичок тощо. Тобто, основним у вихованні є можливість та бажання своєю поведінкою, словами та вчинками щоденно, а не тільки по телефону, формувати у дітей якості необхідні для взаємодії з іншими людьми, суспільством, державою. З огляду на зазначене, ОСОБА_1 не брав участь у вихованні дітей на рівні з матір`ю. Саме між ОСОБА_3 та її дітьми впродовж тривалого проміжку часу існували більш тісніші зв`язки, і діти в більшій мірі залежали від матері. В березні 2022 року, після повномасштабного вторгнення росії на територію України, ОСОБА_3 разом із дітьми (без чоловіка) виїхала до Республіки Польща. Рішення про виїзд за кордон ОСОБА_3 прийняла самостійно з огляду на ситуацію, яка існувала на той час. Після чого, вона у Польщі знайшла житло для проживання, офіційно працевлаштувалася та влаштувала дітей у польську школу. Тільки у вересні 2022 року ОСОБА_1 приїхав до ОСОБА_3 у Польщу. Він тимчасово проживав у Польщі з сім`єю. Впродовж цього часу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 працювали, а діти відвідували школу.Спільного рішення про необхідність повернення усієї сім`ї до України між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не було. Це рішення було прийнято тільки ОСОБА_1 , і всупереч інтересам ОСОБА_3 та дітей. Зазначена обставина підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які були надані до суду. ОСОБА_1 зазначає, що його позовна заява не пов`язана із прагненням ухилитися від мобілізації. Щоб підтвердити дану обставину та спростувати позицію ОСОБА_3 , ОСОБА_1 міг подати до суду документ, який підтверджує наявність у нього відстрочки від призову, але цього не зробив. Тому, твердження ОСОБА_3 з цього приводу не є безпідставними. У зустрічній позовній заяві було зазначено, що умови проживання та відпочинку дітей у Польщі будуть значно кращими, а навчання відбуватиметься у країні, яка є членом Європейського Союзу, що передбачає наявність більших можливостей для реалізації потенціалу особистості в подальшому. В перспективі діти можуть мати як громадянство України, так і громадянство Республіки Польща. На сьогодні українське законодавство не забороняє подвійне громадянство, а лише не визнає його. На їхню думку, дітям краще жити з тим із батьків, з ким вони були разом більшу частину свого життя, з ким у них існував більш тісний емоційний та психологічний зв`язок, тобто, з їхньою матір`ю. За такого підходу інтереси дітей будуть враховані в більшій мірі. В даному випадку, тільки країна, як подальше місце проживання дітей, не може бути визначальною обставиною при прийнятті рішення щодо визначення місця проживання дітей. Адже є інші обставини, які мають бути враховані судом, характер відносин між сторонами тощо. Окрім того, невідомо скільки триватиме агресія щодо нашої держави, і яких форм вона може набувати. Тому, на даний час в будь-якому випадку більш безпечнішим місцем для проживання дітей буде інша країна.

Ухвалою суду від 18 червня 2024 року вирішено зобов`язати Орган опіки та піклування Бучацької міської ради Чортківського району Тернопільської області надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Окрім того, вказаною ухвалою застосовано до Органу опіки та піклування Бучацької міської ради Чортківського району Тернопільської області заходи процесуального примусу у виді штрафу. Також визнано обов`язковою явку представника Органу опіки та піклування Бучацької міської ради в судове засідання.

09 липня 2024 року на адресу суду від Бучацької міської ради надійшов висновок органу опіки та піклування Бучацької міської ради про доцільність місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з батьком ОСОБА_1 за адресою по АДРЕСА_1 , затверджений рішенням виконавчого комітету Бучацької міської ради Тернопільської області №257 від 03 липня 2024 року.

Ухвалою суду від 12 серпня 2024 року закрито підготовче провадження у даній цивільній справі, справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 та його представник адвокат Пасічник А.З., будучи присутніми у судовому засіданні, просили позов задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у ньому та у відзиві на зустрічний позов. В задоволенні зустрічного просили відмовити.

Відповідачка за первісним позовом ОСОБА_3 та її представник адвокат Федорончук А.В., будучи присутніми у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку, первісний позов визнали частково, в частині розірвання шлюбу, в іншій частині щодо визначення місця проживання дітей з батьком, просили відмовити. Одночасно, просили задовольнити зустрічний позов з підстав, викладених у ньому та у письмових поясненнях.

Представник Органу опіки та піклування Бучацької міської ради Пастушак І.В., будучи присутньою у судовому засіданні 04.09.2024, підтримала висновок органу опіки та піклування Бучацької міської ради про доцільність місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з батьком ОСОБА_1 за адресою по АДРЕСА_1 , затверджений рішенням виконавчого комітету Бучацької міської ради Тернопільської області №257 від 03 липня 2024 року.

Заслухавши сторін та їх представників, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Судом встановлено, що сторонни уклали шлюб 06 жовтня 2008 року, актовий запис № 33, зареєстрований Трибухівською сільською радою Бучацького району Тернопільської області, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Трибухівською сільською радою Бучацького району Тернопільської області 06 жовтня 2008 року.

У даному шлюбі в сторін народилися двоє дітей: син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Заривинецькою сільською радою Бучацького району Тернопільської області 18.06.2012, та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим Заривинецькою сільською радою Бучацького району Тернопільської області 08.08.2016, відповідно.

Згідно довідки про склад сім`ї та проживання № 99 від 11.09.2023, виданої Бучацькою міською радою Чортківського району Тернопільської області ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_1 , до складу сім`ї, яка проживає за вказаною адресою входять: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (заявник); ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (мати); ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (батько); ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (дружина, на даний час по місцю реєстрації не проживає); ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (дочка); ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (син).

Як вбачається з акту обстеження житлових умов заявника ОСОБА_1 , складеного комісією у складі депутата Бучацької міської ради Суканець М.В., керівника Рукомишської ПШ Кузевич С.М., старости Заривинецького старостинського округу Конопади М.П. 11 вересня 2023 року, за адресою в АДРЕСА_1 проживають наступні особи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (заявник); ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (син); ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (дочка); ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (батько); ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (мати). ОСОБА_1 проживає у будинку з усіма зручностями разом із неповнолітніми дітьми: сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дочкою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Умови проживання задовільні, діти мають окремі кімнати, всю необхідну побутову техніку, комп`ютер.

Житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою в АДРЕСА_1 , на праві власності належить ОСОБА_8 , що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 26 квітня 2004 року, посвідченого державним нотаріусом Бучацької державної нотаріальної контори Одіжинською Л.Б.

Згідно довідки № 16, виданої Рукомиською початковою школою Відділу освіти Бучацької міської ради Тернопільської області, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , навчається в Рукомиській початковій школі Бучацької міської ради з 28 листопада 2022 року на очній формі навчвання. На даний момент навчається у 2 класі.

За даними довідки № 27, виданої Заривинецькою гімназією Відділу освіти Бучацької міської ради Тернопільської області 11 вересня 2023 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно навчається в 6 класі Заривинецької гімназії Бучацької міської ради Тернопільської області з 28 листопада 2022 року на очній фармі навчання.

Як вбачається з довідки вих. № 9, виданої АТ «Державний ощадний банк України» 24 січня 2024 року, ОСОБА_1 має відкрито картковий рахунок у Євро № НОМЕР_4 . Станом на 24.01.2024 залишок коштів по картковому рахунку становить 2500,00 Євро, що в гривневому еквіваленті на 24.01.2024 становить 101726, 25 грн.

Згідно трудового договору, укладеного з компанією Alumero Metal Components Spolka z organiczona odpowiedzialnoscia, ОСОБА_14 , що проживає за адресою: АДРЕСА_5 , працевлаштована в даній організації на визначений період з 17.11.2022 до 16.11.2024, відповідно до системи основного робочого часу.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_13 та ОСОБА_12 від 21.02.2024, долучені представником відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 , адвокатом Федорончуком А.В., які перебувають з ОСОБА_3 в дружніх відносинах, такі пояснили, що в березні 2022 року, після повномасштабного вторгнення росії на територію України ОСОБА_3 разом із дітьми та без свого чоловіка приїхала до Республіки Польща. Відразу після приїзду до Польщі ОСОБА_3 влаштувалася на роботу, щоб мати змогу утримувати сім`ю. Впродовж майже усього 2022 року діти проживали разом із ОСОБА_3 у Польщі. Її чоловіка разом із нею та дітьми не було. Протягом цього періоду діти навчалися у польській школі. Було помітно, що діти звикли до перебування та навчання в Польщі. Їхнє життя у новій країні було налагоджено, дітям було комфортно поряд з матір`ю. Тільки у вересні 2022 року чоловік ОСОБА_3 приїхав до неї в Польщу. Приблизно у листопаді 2022 року він разом з дітьми виїхав з Польщі до України. ОСОБА_3 була проти того, щоб її чоловік забрав дітей в Україну, оскільки в Польщі для дітей були значно кращі умови для проживання і навчання, однак вона не змогла завадити своєму чоловіку в цьому. ОСОБА_12 додатково зазначила, що в Республіці Польща ОСОБА_3 має право на проживання, а також забезпечена житлом. В квартирі, де вона проживає, для дітей створені всі умови для комфортного проживання. Також ОСОБА_3 зможе забезпечити для дітей навчання та повноцінний відпочинок.

Як слідує з відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №19-12045/18/24-вих. від 19.02.2024, наданої на запит адвоката А.Федорончука № б/н від 13.02.2024, згідно витягу з наявної у Базі даних інформації щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією у період з 01.01.2022 по 31.12.2023, 24 листопада 2022 року громадянами ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , здійснено в`їзд на територію України через пункт пропуску Шегині; ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , 03.10.2023 здійснено виїзд через пункт пропуску Шегині.

Як вбачається з висновку органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 разом з батьком ОСОБА_1 за адресою по АДРЕСА_1 , затверджений рішенням виконавчого комітету Бучацької міської ради Тернопільської області №257 від 03 липня 2024 року, органом опіки та піклування розглянуто матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Бучацької міської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування Бучацької міської ради, про визначення місця проживання дітей. Так, 08 лютого 2024 року відбулося засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Бучацької міської ради, на яке були запрошені батько ОСОБА_1 та його малолітні діти ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Із дітьми проведено невимушену бесіду про їх ставлення до матері ОСОБА_3 та з`ясовано, що діти люблять і чекають маму, підтримують із нею постійний зв`язок, отримують від неї подарунки, вона цікавиться їх життям та здоров`ям, матеріально забезпечує. 27 червня 2024 року працівники служби у справах дітей Бучацької міської ради разом із поліцейським офіцером громади здійснили комісійне обстеження умов проживання малолітніх дітей ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , що підтверджується актом обстеження від 27.06.2024. В ході обстеження, із дітьми проведено бесіди щодо участі їх матері ОСОБА_3 у їх житті. Під впливом та емоційним тиском з боку дідуся ОСОБА_7 та бабусі ОСОБА_8 , діти розповідають про маму в минулому часі, відмовляються від попередніх свідчень, ніяковіють. В той же час дорослі нав`язують дітям думки, що мама їх покинула, вона «погана, бо не приїхала», із мамою вони стануть бомжами і тому подібне. Без сторонніх осіб, тобто без присутності дідуся і бабусі, діти говорять геть інше з мамою спілкуються телефоном майже щодня, мама купляє одяг і гаджети, дарує подарунки і смаколики, цікавиться їх життям, турбується про здоров`я, тощо. Оскільки аргументи, наведені у позовній заяві ОСОБА_14 , комісія визнала недостатніми, то визначити місце проживання дітей разом з матір`ю за межами України, на даний час є недоцільним. Враховуючи наведене, беручи до уваги рішення комісії з питань захисту прав дитини від 02 липня 2024 року № 80, з метою захисту прав та інтересів малолітніх дітей, орган опіки та піклування Бучацької міської ради вирішив: 1) визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_1 , за адресою по АДРЕСА_1 ; 2) зобов`язати ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_18 у здійсненні її батьківських прав, зокрема, в праві на проведення спільного з дітьми дозвілля, вільного спілкування з дітьми, тощо; 3) попередити ОСОБА_1 , що згідно Сімейного кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства; побудова сімейних відносин має здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; обов`язок батьків є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку, а за невиконання батьківських обов`язків чи здійснення психологічного тиску на дітей законодавством передбачена відповідальність.

До виниклих між сторонами правовідносин підлягають застосуванню наступні норми права.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 26 листопада 2018 року в справі № 761/33261/16-ц.

Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу.

При таких обставинах справи суд вважає, що підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами.

В первісному позові ОСОБА_1 просить одночасно вирішити питання про визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 разом з ним за адресою по АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Згідно зі статтею 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Статтями 141, 150, 153, 155 СК України передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

У відповідності до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Частиною першою статті 160 Сімейного кодексу України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може бути вирішено органом опіки та піклування або судом.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

При цьому під забороною розлучення дитини зі своєю матір`ю в контексті Декларації прав дитини необхідно розуміти не обов`язковість спільного проживання матері та дитини, а право на їх спілкування, турботу з боку матері та забезпечення з боку обох батьків, у тому числі й матері, прав та інтересів дитини, передбачених цією Декларацією та Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року (Постанова Верховного Суду від 13 лютого 2019 року, справа №154/1554/17ц).

Суд виходить з того, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітніх дітей беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Дитина, яка не досягла 14 років, повинна проживати у встановленому місці проживання, яке не може бути змінене самочинно як волею сторонніх осіб, так і волею якогось одного з батьків.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Статтю 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що дитина не повинна розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. При цьому, забезпечується право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У відповідності з роз`ясненнями, що містяться в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року N 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України", вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись, насамперед, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до пункту 1 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Зазначене узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18).

У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення пункту 1 статті 3, статті 9 Конвенції, частин другої, третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», статті 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Отже, при вирішенні питань про місце проживання дітей необхідно дотримуватися принципу забезпечення найкращих інтересів дітей, обумовлених необхідністю забезпечити дітям повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя.

Відповідно до положень частин четвертої-шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини зауважив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Як вбачається з довідки про склад сім`ї та проживання № 99 від 11.09.2023, виданої Бучацькою міською радою Чортківського району Тернопільської області, ОСОБА_1 проживає по АДРЕСА_1 , до складу його сім`ї входять: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (мати); ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (батько); ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (дружина, на даний час по місцю реєстрації не проживає); ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (дочка); ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (син).

Так, свідок ОСОБА_19 у судовому засіданні пояснила, що вона є братовою ОСОБА_1 і хресною мамою його сина, ОСОБА_5 , проживає поряд з ними в с. Рукомиш та часто відвідує їх сім`ю. Діти періодично навідувалися до неї і розказували, що не хочуть їхати до Польщі, бо в Україні вони почуваються вільно, а за кордоном після школи вони були закриті в квартирі. Натомість, батько сумлінно ставиться до виховання дітей, вони ходять до школи, гарно навчаються, він не зловживає алкогольними напоями. ОСОБА_20 має підробітки. Коли подружжя проживало разом, то ОСОБА_1 виїжджав на заробітки за кордон, але з моменту, як він виховує дітей один, то весь час перебуває з ними. Їй відомо, що їхня матір приїжджала до них останній раз пів року тому.

Свідок ОСОБА_21 у судовому засідання повідомила, що вона працює у Рукомишській школі та є вчителькою початкових класів дитини ОСОБА_1 , ОСОБА_22 , яка вчиться добре, дитина доглянута та забезпечена. Усі шкільні заходи і батьківські збори відвідує батько дівчинки, ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_23 пояснила суду, що вона є сусідкою ОСОБА_24 і працює на кухні у школі. Зауважує, що батько належно справляється зі своїми обов`язками, діти доглянуті, забезпечені. При розмові з дівчинкою, така їй сказала, що не хоче їхати до мами у Польщу, бо їй тут добре. Бабуся та дідусь також беруть участь у вихованні дітей. Цього року бачила, що мама приїжджала до дітей два рази.

В судовому засіданні було заслухано думку дітей ОСОБА_25 та ОСОБА_6 , з приводу спору між батьками щодо місця їх проживання, які в пристуності представника органу Опіки та піклування Бучацької міської ради ОСОБА_26 , суду пояснили, що проживають з батьком, бабусею та дідусем, їм з батьком комфортно проживати, він до них гарно відноситься. Щодо спілкування з мамою то вони з нею в більшості спілкуються по телефону, коли мати приїжджає в Україну, батько перешкод у спілкуванні з мамою їм не створює. Проживати хочуть разом із татом, бо їм з ним добре. За місцем проживання вони відвідують школу, мають друзів. Натомість, з мамою у Польщі проживати не хочуть, бо там їм часто доводилось залишатися у квартирі самим і не можна було нікуди виходити. Навчання у школі їм більше подобаєть удома в Україні.

Суд, заслухавши думку дітей ОСОБА_25 та ОСОБА_6 , приходить до висновку, що діти прихильні до обох батьків, проте проживати хочуть з батьком в Україні, у звичному для них середовищі.

Судом встановлено, що спільні діти сторін постійно проживають з батьком ОСОБА_1 та за місцем проживання відвідують навчальні заклади. При цьому батьком створені належні умови для проживання та розвитку дітей, батько постійно піклується ними, бере участь у духовному та фізичному розвитку, матеріально забезпечує їх, має постійне місце проживання.

Представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 , адвокат Федорончук А.В. посилається на те, що ОСОБА_1 не має постійного доходу, офіційно не працює, і в нього немає фінансової можливості утримувати своїх дітей. Натомість, долучив до матеріалів цивільної справи квитанції про перерахунок грошей ОСОБА_3 для дітей ОСОБА_1 , зокрема, 14.03.2023 в сумі 2491,44 грн, 02.10.2023 3000 грн, 22.11.2023 3000 грн.

Твердження представника відповідача за первісним позовом про те, що ОСОБА_1 не працевлаштований і не може забезпечити належний рівень життя для своїх дітей спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме поясненнями свідків та довідкою № 9, виданою АТ «Державний ощадний банк України» 24 січня 2024 року, згідно якої ОСОБА_1 має відкрито картковий рахунок у Євро № НОМЕР_4 , станом на 24.01.2024 залишок коштів по на якому становить 2500,00 Євро, що в гривневому еквіваленті на 24.01.2024 становить 101726,25 грн.

Як вбачається з постанови Верховного Суду від 21 липня 2021 року (справа № 404/3499/17) безперервне проживання дітей з батьком в оточенні інших рідних для них людей в цьому випадку забезпечує їх розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Однак найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин у їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти шлюб, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства. Таким чином, при вирішенні таких спорів доцільно та правильно керуватися виключно інтересами дитини, судам передусім потрібно впевнитися, що саме той з батьків, на чию користь буде прийнято рішення, створить для дитини належні умови для її морального, духовного та фізичного розвитку. Визначення місця проживання дітей з батьком, не впливатиме на їх взаємовідносини з матір`ю, оскільки визначення місця проживання дітей з однім із батьків, не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків. Матір дітей, яка безсумнівно відіграє важливу роль у житті та їх розвитку, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дітей, стан їх розвитку, незалежно від того з ким дитина буде проживати.

Судом враховано, що діти більше року проживають з батьком, мають стійкі зв`язки у цьому середовищі, прихильні як до матері так і до батька, бажають проживати з батьком, при передачі дітей на виховання матері до іншої країні будуть порушені їхні стійкі, усталені зв`язки із оточенням, звичним для них середовищем, що не буде відповідати найкращим інтересам малолітніх дітей (аналогічна правова позиція міститься в Постанові Верховного Суду від 23 грудня 2019 року, справа № 552/4608/18).

Врахувавши інтереси малолітніх дітей, їх психологічний стан, право на гармонійний розвиток та належне виховання, а також дотримуючись балансу між інтересами дітей, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в їх інтересах, суд приходить до висновку про визначення місця проживання дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з батьком ОСОБА_1 , оскільки це відповідає найкращому забезпеченню інтересів дітей.

Судом не встановлено обставин, які б давали підстави для висновку, що визначення місця проживання дітей з матір`ю буде мати більш позитивний вплив на дітей, ніж залишення їх проживати разом з батьком, у звичному для них середовищі. ОСОБА_3 не надала суду переконливих доказів на підтвердження того, що проживання дітей з батьком буде суперечити найкращому забезпеченню їх інтересів.

Що стосується пояснення ОСОБА_3 про наявність в Польщі комфортних умов проживання та навчання для їхніх дітей, то таке в судовому засіданні не підтверджено, оскільки згідно наявного а матеріалах цивільної справи трудового договору, укладеного з компанією Alumero Metal Components Spolka z organiczona odpowiedzialnoscia, ОСОБА_14 проживає за адресою: АДРЕСА_5 , працевлаштована в даній організації на визначений період з 17.11.2022 до 16.11.2024, однак, вказані обставини не можуть свідчити про можливість належного забезпечення умов для тривалого проживання дітей, оскільки житло вона винаймає, акту обстеження такого суду не надано.

Разом з тим, суд ставить під сумнів долучені до матеріалів справи, як доказ, письмові пояснення ОСОБА_13 та ОСОБА_12 від 21.02.2024, надані представником відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 , адвокатом Федорончуком А.В., та вважає такі недопустимими, оскільки сторона відповідача за первісним позовом не клопотала про виклик даних осіб в якості свідків в судове засідання для надання пояснень у встановленому ЦПК України порядку. Дані особи не попереджались про кримінальну відповідпльність за завідомо неправдиві показання.

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування Бучацької міської ради, про визначення місця проживання дітей, задоволенню не підлягають.

Разом з тим, суд зауважує, що мати дітей, у разі визначення місця проживання дітей з батьком, не обмежена у своєму праві на спілкування з дітьми, турботі відносно них та участі у їх вихованні.

В силу вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

На підставі ст.ст. 2, 5, 12, 13, 19, 76, 77, 80, 81, 258, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Бучацької міської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований Трибухівською сільською радою Бучацького району Тернопільської області 06 жовтня 2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_27 , актовий запис № 33 розірвати.

Визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із батьком ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування Бучацької міської ради, про визначення місця проживання дітей відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Повне судове рішення складено 10 жовтня 2024 року, з урахуванням перебування судді у відпустці в період з 27 вересня 2024 року по 07 жовтня 2024 року.

Позивач (відповідач за зустрічним позовом): ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач (позивач за зустрічним позовом): ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Третя особа: Орган опіки та піклування Бучацької міської ради, місцезнаходження: майдан Волі, 1, м. Бучач Чортківського району Тернопільської області, .

Суддя: І. І. Тхорик