ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/1201/23 Номер провадження 22-ц/814/3166/24Головуючий у 1-й інстанції Река А.С. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Чумак О.В.

суддів Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

за участю секретаря Галушко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Остахова Володимира Павловича на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 27 червня 2024 року, ухвалене суддею Река А.С., повний текст рішення складено 04.07.2024, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - орган опіки та піклування виконавчого комітету Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, орган опіки та піклування Кременчуцької міської ради про позбавлення батьківських прав

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, Орган опіки і піклування Кременчуцької міської ради, про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 21 липня 2007 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, прізвище дружини після укладення шлюбу стало ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька - ОСОБА_4 .

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 квітня 2016 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано та визначено місце проживання доньки разом з позивачем.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 березня 2017 року стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу).

20 грудня 2019 року нею було укладено шлюб з ОСОБА_5 та її прізвище після укладення шлюбу стало ОСОБА_6 .

Зазначає, що після розірвання шлюбу в 2016 році, відповідач повністю втратив будь-який інтерес до доньки ОСОБА_4 . Аліменти сплачував тільки коли працював офіційно. Після звільнення з роботи у 2020 році аліменти сплачувати перестав. Матеріальної допомоги дитині не надає, не бажає бачитись з донькою, не займається її вихованням, не оплачує лікування, хоча донька потребує постійного медичного догляду, так як є дитиною з інвалідністю, що вимагає постійного догляду, придбання медичних препаратів, особливого лікування.

Відповідач не приймає жодної участі у догляді і лікуванні дитини. Він не допомагає матеріально, не займається лікуванням, вихованням і підтримкою доньки та взагалі з нею не спілкується. Єдиною особою, яка виховує, забезпечує матеріально, переживає та опікується дитиною є позивачка та її теперішній чоловік ОСОБА_5 , якого донька вважає батьком.

ОСОБА_2 не приймає і не бажає приймати участі у житті доньки ОСОБА_7 .

Згідно заяви ОСОБА_2 , яка посвідчена нотаріально, він прохає суд позбавити його батьківських прав у відношенні доньки ОСОБА_4 , оскільки вихованням її не займається, тому, в майбутньому, при досягненні донькою повноліття не буде вимагати уваги і піклування щодо себе зі сторони доньки.

Просить суд позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 27 червня 2024 року у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - орган опіки та піклування виконавчого комітету Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, орган опіки та піклування Кременчуцької міської ради про позбавлення батьківських прав відмовлено.

Попереджено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про необхідність змінити ставлення до виховання своєї дитини - доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Покладено на орган опіки і піклування Кременчуцької міської ради контроль за виконанням батьківських обов`язків ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З цим рішенням не погодилась позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Остахов В.П. подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що відповідач не виконує свої батьківські обов`язки відносно дочки ОСОБА_4 , що негативно відображується на дитині.

Вказує, що суд неправильно дослідив докази, надав їм неправильну оцінку та неправильно застосував положення статей 150, 155, 164 СК України. Зокрема, не врахував висновок органу опіки і піклування, яким доцільно позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини, а також думку неповнолітньої ОСОБА_4 , яка була допитана судом та пояснила, що батько не підтримує з нею контакти, вона має на нього образу, але в її житті з`явився інший чоловік, який замінив їй батька. Відповідач відсторонився від неї та не міг пояснити дитині свою відсутність у її житті.

Також суд безпідставно не прийняв до уваги визнання відповідачем позовних вимог.

Апелянт вважає, що у цій справі наявні підстави та виняткові обставини, за яких можливо позбавити відповідача батьківських прав відносно дочки.

Вказує, що за час розгляду справи судом першої інстанції, який тривав майже рік, відповідач жодного разу не з`явився в судові засідання, надавав заяви про розгляд справи у його відсутність, визнає позов, ігнорував засідання органу опіки і піклування, мав можливість виправити свою поведінку відносно дитини, проте свідомо та умисно цього не робив, що свідчить про його нехтування батьківськими обов`язками.

Зауважує, що в разі зміни своєї поведінки відповідач не позбавлений права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав за умови зміни своєї поведінки.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи не подавався.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 вбачається, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_2 , ОСОБА_8 (а.с.13).

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є дитиною з інвалідністю, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2 (а.с.15).

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 квітня 2016 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 розірвано, визначено місце проживання дитини ОСОБА_4 з матір`ю ОСОБА_8 (а.с.16-17).

Згідно виконавчого листа по справі №537/342/17, виданого 24 березня 2017 року, з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 . 13 березня 2019 року виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі письмової заяви стягувача про повернення виконавчого документа. Борг станом на 11 березня 2019 року - відсутній (а.с.18).

Відповідно до копії свідоцтва серії НОМЕР_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 зареєстрували шлюб 20 грудня 2019 року, прізвище дружини після укладення шлюбу « ОСОБА_6 » (а.с.21).

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 вбачається, що батьками ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_5 , ОСОБА_1 (а.с.25).

Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного хворого) №2300 ОСОБА_4 має незадовільний стан здоров`я (а.с. 26-27).

У відповідності до довідки № 0304 від 09 червня 2023 року та характеристики ТОВ «Атмосфера доріг» на ім`я ОСОБА_1 , остання працює в ТОВ «Атмосфера доріг» на посаді головного бухгалтера та характеризується позитивно (а.с.28 - 29).

З довідки № 09/06-01 від 09 червня 2023 року та характеристики ТОВ «Автоцентр-Кременчук-2012» вбачається, що ОСОБА_5 працює в ТОВ «Автоцентр-Кременчук-2012» та характеризується позитивно (а.с.30, 32).

Згідно довідки про доходи ТОВ «Автоцентр-Кременчук-2012» від 09 червня 2023 року № 09/06-1, дохід ОСОБА_5 за період з грудня 2022 року по травень 2023 року складає 31 892,78 грн. (а.с. 31).

З Витягу з реєстру територіальної громади №2023/004354333 та акту ОСББ «КИЇВСЬКА 14» від 09 червня 2023 року вбачається, що ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 (а.с.34-35).

З довідки Комунального закладу фізичної культури і спорту «Кременчуцька міська комплексна дитячо-юнацька спортивна школа» №54 від 09 червня 2023 року вбачається, що ОСОБА_4 займається в секції «Волейбол», характеризується позитивно. За весь період занять колектив секції спілкувався лише з матір`ю. Батько дитини - ОСОБА_2 жодного разу не відвідував секцію та не цікавився спортивним життям дитини, контактів з секцією не підтримує (а.с.36).

У відповідності до довідки Кременчуцької гімназії №1 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області №01-23/234 від 14 червня 2023 року, мати дитини ОСОБА_1 постійно спілкується з педагогами, класним керівником, відвідує шкільні збори, цікавиться шкільним життям дитини, приймає у ньому участь. Батьківські збори, які проходили онлайн, відвідувала мати дівчинки. Всі питання, які стосуються навчання та розвитку дитини вирішувалися разом із матір`ю - ОСОБА_1 . Батько, зі слів класного керівника, у загальних та класних зборах участі не брав, шкільним життям дитини не цікавився (а.с.37).

З характеристики Кременчуцької гімназії №1 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області 14 червня 2023 року на ОСОБА_4 вбачається, що остання характеризується позитивно. Всі питання, які стосуються навчання та розвитку дитини вирішувалися разом із матір`ю - ОСОБА_1 (а.с.38).

Згідно копії заяви ОСОБА_2 від 13 червня 2023 року, останній просить суд позбавити його батьківських прав у відношенні дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вихованням якої він не займається. Просить цивільну справу та інші питання, що розглядатимуться і вирішуватимуться компетентними органами та судом щодо позбавлення його батьківських прав розглядати за його відсутності (а.с.39).

З висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_4 , який затверджено рішенням Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області №521 від 06 березня 2024 року вбачається, що орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої ОСОБА_4 . В обґрунтування висновки вказано, що з пояснень ОСОБА_1 було встановлено, що ОСОБА_2 після розірвання між ними шлюбу через відсутність спільних інтересів, взаємоповаги та взаєморозуміння, що призводило до конфліктів та скандалів, не бере участі у вихованні їх спільної доньки ОСОБА_7 , не телефонує їй, не цікавиться її життям, не проявляє батьківської турботи до дитини, а також не сплачує аліменти на її утримання. Малолітня ОСОБА_4 підтвердила, що її батько не бере ніякої участі у її житті та вона не заперечує, щоб її батька ОСОБА_2 було позбавлено батьківських прав. Також, ОСОБА_2 не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, про що надав відповідну заяву, посвідчену нотаріально, а також заяву про розгляд цивільної справи та інших питань щодо позбавлення його батьківських прав без його участі (а.с.136-142).

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини 1, 2 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина 2 статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення наведених положень статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оцінювальний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин.

За положенням частини 6 статі 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені судами факти, що батьки спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, беруть участь у вихованні не у достатній мірі не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальній забезпеченості (стаття 5 Декларації про соціальні та правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо у разі передачі дітей на виховання та їх усиновлення на національному і міжнародному рівнях від 03 грудня 1986 року).

Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та освідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини (див. постанову Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 461/7387/16-ц).

Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Зокрема, вказаний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17, від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18, від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18, від 11 вересня 2020 року у справі № 357/12295/18, від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20. Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною.

Відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частинами 1 та 2 статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

При цьому, позивачем не наведено доказів, що ОСОБА_2 становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку та що наявні обставини для вжиття такого крайнього заходу, як позбавлення банківських прав.

У свою чергу, розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 49).

Демократичне суспільство характеризується плюралізмом, терпимістю, широтою поглядів. Таким чином, держави мають позитивне зобов`язання із забезпечення процедурних гарантій від свавілля як умову обґрунтованості втручання в права, що захищаються статтею 8 Конвенції. Щоб втручання було визнано «необхідним у демократичному суспільстві», воно повинно бути обґрунтовано «гострою соціальною необхідністю». Причини, що наводяться внутрішніми судами для обґрунтування оскаржених заходів, повинні бути достатніми і стосуватися справи.

Позбавлення батьківських прав, тобто природніх прав, наданих батькам стосовно дітей на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дітьми, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого позивачка не довела.

Колегія суддів звертає увагу, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав.

Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці.

Аналізуючи обставини справи в їх сукупності, беручи до уваги характер спірних правовідносин та найкраще забезпечення прав дитини, а також характер поведінки відповідача, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо передчасності позовних вимог.

Тоді як, для забезпечення інтересів дитини, збереження зв`язку з батьком та реалізації можливості на відновлення спілкування та родинних зав`язків, ОСОБА_2 повідомлено про необхідність змінити ставлення до виховання своєї дитини - доньки ОСОБА_4 .

Покладено на орган опіки і піклування Кременчуцької міської ради контроль за виконанням батьківських обов`язків ОСОБА_2 щодо дитини ОСОБА_4 .

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо визнання відповідачем позову, оскільки суд має право не прийняти визнання позову, якщо це шкодить інтересам дитини.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи. Рішення суду прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Зважаючи на наведене апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється при розгляді цієї апеляційної скарги.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Остахова Володимира Павловича - залишити без задоволення.

РішенняКременчуцького районного суду Полтавської області від 27 червня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О.В.Чумак

Судді Ю.В.Дряниця

Л.І.Пилипчук