КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 824/11/22
провадження № 22-з/824/977/2024
№ 22-з/824/980/2024
У Х В А Л А

іменем України

01 липня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі головуючого судді Яворського М.А. при секретарі Сукач О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяви Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про відстрочення виконання судового рішення у справі за заявою BRV Traide s.r.o. (Словацька Республіка), подану представником Іваненком Михайлом Анатолійовичем , про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 17 грудня 2021 року у справі за позовом BRV Traide s.r.o. (Словацька Республіка) до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» в особі Відокремленого підрозділу «Хмельницька атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» (Україна) про стягнення 27 926,00 євро заборгованості, суми 3% річних від простроченої суми заборгованості (що станом на 18 листопада 2021 року становить 993,85 євро), за період з 11 вересня 2020 року по день виплати, а також відшкодування витрат зі сплати арбітражного збору та витрат на оплату адвокатських послуг у сумі 7 500,00 євро, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 червня 2022 року заяву BRV Traide s.r.o. (Словацька Республіка), подану представником Іваненком М.А., задоволено.

Визнано і надано дозвіл на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 17 грудня 2021 року у справі №129/2021 за позовом BRV Traide s.r.o. (Словацька Республіка) до ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» в особі Відокремленого підрозділу «Хмельницька атомна електрична станція» ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» (Україна) про стягнення заборгованості, суми 3 % річних від простроченої суми заборгованості, та відшкодування витрат зі сплати арбітражного збору та витрат на оплату правничої допомоги.

Також вказаною ухвалою Київського апеляційного суду від 20 червня 2022 року вирішено видати виконавчий лист на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у складі одноособового арбітра Винокурової Л.Ф. від 17 грудня 2021 року у справі №129/2021 про стягнення з ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» в особі Відокремленого підрозділу «Хмельницька атомна електрична станція» ДП «НАЕК «Енергоатом» на користь BRV Traide s.r.o. 27 926,00 євро - заборгованість, 902,05 євро - 3% річних, нарахованих за період з 22 жовтня 2020 року по 18 листопада 2021 року, 2 211,14 євро - на відшкодування витрат зі сплати арбітражного збору, 3 750,00 євро - на відшкодування витрат на оплату адвокатських послуг, а разом 34 789,19 євро (тридцять чотири тисячі сімсот вісімдесят дев`ять євро та дев`ятнадцять євроцентів), а також 3% річних, що нараховуються на несплачену суму заборгованості за кожен день прострочення, починаючи з 19 листопада 2021 року, до моменту сплати суми заборгованості у повному обсязі за наступною формулою: сума заборгованості х 3% ? на кількість днів у відповідному році (365/366) х на кількість днів прострочення.

Стягнуто з ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» в особі Відокремленого підрозділу «Хмельницька атомна електрична станція» ДП «НАЕК «Енергоатом» на користь BRV Traide s.r.o. понесені судові витрати з розгляду вказаної справи у розмірі 1240,50 грн, сплаченого судового збору та 5739,46 Євро витрат пов`язаних із оплатою правничої допомоги (а.с.168-183, т.1).

04 серпня 2022 року BRV Traide s.r.o. (Словацька Республіка) отримано виконавчі листи в даній справі та 03 травня 2023 року на підставі вказаних виконавчих листів було відкрито виконавчі провадження НОМЕР_2 та НОМЕР_3, та приєднано їх до зведеного виконавчого провадження НОМЕР_1.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 лютого 2024 року у справі № 824/11/22 замінено боржника у виконавчих провадженнях, що відкриті на виконання ухвали Київського апеляційного суду від 20 червня 2022 року у справі №824/11/22 (з урахуванням ухвали Київського апеляційного суду від 17 квітня 2023 року про виправлення описки у виконавчих листах), а саме з ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» на його правонаступника АТ «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ», ідентифікаційний код 24584661, місцезнаходження: Україна, 01032, місто Київ, вул. Назарівська, будинок 3.

В подальшому, 29 травня 2024 року на адресу апеляційного суду надійшли заяви від АТ «НАЕК «Енергоатом» про відстрочення виконання судового рішення у даній справі, відповідно до яких заявник вказує, що 23 травня 2024 року в межах зведеного виконавчого провадження НОМЕР_1 Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову ВП №71049127, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях АТ «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ», скеровано вимогу та копію постанови банкам, небанківським надавачам платіжних послуг, емітентам електронних грошей, іншим фінансовим установам, що фактично зупинило господарську діяльність стратегічного державного енергогенеруючого підприємства в умовах воєнних дій з рф та наявної, і без того, критичної ситуації в енергетичній системі України.

В заяві також посилається на те, що дохід АТ «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» на 99% складається з виручки від реалізації електричної енергії, що виробляється її відокремленими підрозділами - атомними електростанціями.

Проте, у зв`язку із воєнною агресією рф проти України, підприємство працює в екстремальних умовах, майже весь час на мінімально допустимих потужностях, а деякі виробничі потужності втрачено та АТ «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» продовжує нести витрати з утримання об`єктів і персоналу, не отримуючи від діяльності відокремлених підрозділів жодного доходу. Саме військова агресія рф негативно вплинули на фінансовий стан боржника у виконавчому провадженні та впливають на спроможність товариства здійснити розрахунки із стягувачем.

Тому заявник вважає, що наразі наявна вкрай нагальна потреба у прийнятті рішення про відстрочення виконання рішення суду, за яким стягується заборгованість та надання можливості продовження забезпечення господарської діяльності стратегічного державного енергогенеруючого підприємства АТ «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» в наявних умовах воєнної агресії рф.

Враховуючи викладене, заявник просить суд відстрочити на шість місяців виконання ухвали Київського апеляційного суду від 20 червня 2022 року; відстрочити на шість місяців виконання виконавчих листів Київського апеляційного суду, виданих 04 серпня 2023 року у справі №824/11/22; відстрочити на шість місяців виконання рішення МКАС при ТТП України від 17 грудня 2021 року у справі №129/2021; зупинити виконання виконавчих листів Київського апеляційного суду, виданих 04 серпня 2023 року у справі №824/11/22 до дати відстрочення виконання ухвали Київського апеляційного суду від 20 червня 2022 року та/або виконавчих листів Київського апеляційного суду, виданих 04 серпня 2023 року у справі №824/11/22, та/або рішення МКАС при ТТП України від 17 грудня 2021 року у справі №129/2021.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, до суду апеляційної інстанції не з`явились, а тому Київський апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду даної заяви у відсутність учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Київського апеляційного суду від 20 червня 2022 року заяву BRV Traide s.r.o. (Словацька Республіка), подану представником Іваненком М.А., задоволено.

Визнано і надано дозвіл на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 17 грудня 2021 року у справі №129/2021 за позовом BRV Traide s.r.o. (Словацька Республіка) до ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» в особі Відокремленого підрозділу «Хмельницька атомна електрична станція» ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» (Україна) про стягнення заборгованості, суми 3 % річних від простроченої суми заборгованості, та відшкодування витрат зі сплати арбітражного збору та витрат на оплату правничої допомоги.

Також вказаною ухвалою Київського апеляційного суду від 20 червня 2022 року вирішено видати виконавчий лист на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у складі одноособового арбітра Винокурової Л.Ф. від 17 грудня 2021 року у справі №129/2021 про стягнення з ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» в особі Відокремленого підрозділу «Хмельницька атомна електрична станція» ДП «НАЕК «Енергоатом» на користь BRV Traide s.r.o. 27 926,00 євро - заборгованість, 902,05 євро - 3% річних, нарахованих за період з 22 жовтня 2020 року по 18 листопада 2021 року, 2 211,14 євро - на відшкодування витрат зі сплати арбітражного збору, 3 750,00 євро - на відшкодування витрат на оплату адвокатських послуг, а разом 34 789,19 євро (тридцять чотири тисячі сімсот вісімдесят дев`ять євро та дев`ятнадцять євроцентів), а також 3% річних, що нараховуються на несплачену суму заборгованості за кожен день прострочення, починаючи з 19 листопада 2021 року, до моменту сплати суми заборгованості у повному обсязі за наступною формулою: сума заборгованості х 3% ? на кількість днів у відповідному році (365/366) х на кількість днів прострочення.

Стягнуто з ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» в особі Відокремленого підрозділу «Хмельницька атомна електрична станція» ДП «НАЕК «Енергоатом» на користь BRV Traide s.r.o. понесені судові витрати з розгляду вказаної справи у розмірі 1240,50 грн, сплаченого судового збору та 5739,46 Євро витрат пов`язаних із оплатою правничої допомоги (а.с.168-183, т.1).

04 серпня 2022 року BRV Traide s.r.o. (Словацька Республіка) отримано виконавчі листи в даній справі (а.с.189, т.1).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 квітня 2023 року заяву BRV Traide s.r.o. (Словацька Республіка), подану представником Іваненком М.А. , про виправлення помилки у виконавчих листах задоволено (а.с.215-218, т.1).

03 травня 2023 року на підставі виданих виконавчих листів було відкрито виконавчі провадження НОМЕР_2 та НОМЕР_3, та приєднано їх до зведеного виконавчого провадження НОМЕР_1 (а.с.65-70, 87-92, т.2).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 лютого 2024 року заяву BRV Traide s.r.o. (Словацька Республіка), подану представником Іваненком М.А. , про заміну боржника у виконавчому провадженні задоволено.

Замінено боржника у виконавчих провадженнях, що відкриті на виконання ухвали Київського апеляційного суду від 20 червня 2022 року у справі №824/11/22 (з урахуванням ухвали Київського апеляційного суду від 17 квітня 2023 року про виправлення описки у виконавчих листах), а саме з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» на його правонаступника Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ», ідентифікаційний код 24584661, місцезнаходження: Україна, 01032, місто Київ, вул. Назарівська, будинок 3 (а.с.34-41, т.2).

Частиною першою статті 1 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» визначено, що цей Закон застосовується до міжнародного комерційного арбітражу, якщо місце арбітражу знаходиться на території України. Однак положення, передбачені статтями 8, 9, 35 і 36 цього Закону, застосовуються і в тих випадках, коли місце арбітражу знаходиться за кордоном.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітраж - будь-який арбітраж (третейський суд) незалежно від того, чи утворюється він спеціально для розгляду окремої справи, чи здійснюється постійно діючою арбітражною установою, зокрема Міжнародним комерційним арбітражним судом або Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України.

В пункті 4 рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців сьомого, одинадцятого статті 2, статті 3, пункту 9 статті 4 та розділу VIII «Третейське самоврядування» Закону України «Про третейські суди» від 10 січня 2008 року № 1-рп/2008 зазначено, що третейський розгляд спорів сторін у сфері цивільних і господарських правовідносин - це вид недержавної юрисдикційної діяльності, яку третейські суди здійснюють на підставі законів України шляхом застосування, зокрема, методів арбітрування. Здійснення третейськими судами функції захисту, передбаченої в абзаці сьомому статті 2, статті 3 Закону, є здійсненням ними не правосуддя, а третейського розгляду спорів сторін у цивільних і господарських правовідносинах у межах права, визначеного частиною п`ятою статті 55 Конституції України.

Відповідно до Закону третейські суди приймають рішення тільки від свого імені (стаття 46), а самі ці рішення, ухвалені в межах чинного законодавства, є обов`язковими лише для сторін спорів. Забезпечення примусового виконання рішень третейських судів перебуває за межами третейського розгляду та є завданням компетентних судів і державної виконавчої служби (стаття 57 Закону, стаття 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Таким чином, третейські суди не здійснюють правосуддя, їх рішення не є актами правосуддя, а самі вони не входять до системи судів загальної юрисдикції.

Згідно з частиною третьою статті 23 ЦПК України справи про визнання та надання дозволу на виконання рішень міжнародного комерційного арбітражу розглядаються:

1) якщо місце арбітражу знаходиться на території України - апеляційними загальними судами за місцезнаходженням арбітражу;

2) якщо місце арбітражу знаходиться поза межами України - апеляційним загальним судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

Питання визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу регулюються розділом VIII Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», главою 3 Розділу ІХ ЦПК України «Визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу», Конвенцією ООН про визнання та приведення до виконання іноземних арбітражних рішень (Нью-Йорк, 1958 рік), Європейською конвенцією про зовнішньоторговельний арбітраж (1961 рік), які ратифіковані Україною та є обов`язковими до виконання на її території.

Згідно зі статтею 3 Конвенції ООН про визнання та приведення до виконання іноземних арбітражних рішень кожна Договірна держава визнає арбітражні рішення як обов`язкові та приводить їх до виконання у відповідності з процесуальними нормами тієї території, де запитується визнання та приведення до виконання цих рішень.

Відповідно до частини першої статті 474 ЦПК України рішення міжнародного комерційного арбітражу (якщо його місце знаходиться за межами України), незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається та виконується в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість виконання якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Частина перша статті 479 ЦПК України встановлює, що за результатами розгляду заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу суд постановляє ухвалу про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу або про відмову у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу за правилами, встановленими цим Кодексом для ухвалення рішення.

На підставі ухвали суду про задоволення заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу видається виконавчий лист, який вноситься до Єдиного державного реєстру виконавчих документів не пізніше наступного дня з дня його видання в порядку, встановленому Положенням про Єдиний державний реєстр виконавчих документів (частина десята статті 479 ЦПК України).

Надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо місце арбітражу знаходиться на території України, здійснюється судом у порядку, встановленому цією главою, з особливостями, передбаченими статтею 482 ЦПК України.

Суд, розглядаючи заяву про надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, не може змінювати рішення міжнародного комерційного арбітражу, оскільки в статті 5 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» встановлено, що з питань, що регулюються цим Законом, ніяке судове втручання не повинно мати місця, крім як у випадках, коли воно передбачене в цьому Законі.

Відповідно до Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» такими випадками є звернення до компетентного суду: за вирішенням заяви про відсутність у третейського суду компетенції на розгляд спору (частина 3 статті 16); із клопотанням про визнання та виконання арбітражного рішення на території України (стаття 35); із клопотанням про скасування арбітражного рішення, постановленого в Україні (стаття 34); із проханням про вжиття забезпечувальних заходів в підтримку арбітражного розгляду (стаття 9); із проханням про сприяння в отриманні доказів (стаття 27); виконання судом арбітражної угоди у випадку звернення однієї зі сторін у державний суд по суті спору (стаття 8).

Зі змісту норм, розміщених в Главі 3 Розділу ІХ ЦПК України «Визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу», вбачається, що законодавець імперативно врегульовує повноваження суду під час розгляду заяв про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу.

Так, суд за клопотанням однієї із сторін витребує докази у порядку, встановленому цим Кодексом (частина друга статті 477 ЦПК України); може за заявою особи, яка подає заяву про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову (частина третя статті 477 ЦПК України); може за заявою будь-якої із сторін і за наявності поважних причин відкласти розгляд заяви (частина шоста статті 477 ЦПК України); може зупинити провадження у справі, якщо в провадженні компетентного суду є заява про скасування цього рішення (частина сьома статті 477, частина друга статті 482 ЦПК України); якщо рішення міжнародного комерційного арбітражу вже виконувалося раніше, визначає, в якій частині або з якого часу воно підлягає виконанню (частина третя статті 479 ЦПК України); якщо в рішенні міжнародного комерційного арбітражу передбачена сплата відсотків та (або) пеня, які нараховуються відповідно до умов, вказаних в рішенні міжнародного арбітражу, вказує в своїй ухвалі про визнання та надання дозволу на виконання такого рішення про нарахування таких відсотків та (або) пені до моменту виконання рішення з урахуванням чинного законодавства, що регулює таке нарахування (частина четверта статті 479 ЦПК України); якщо в рішенні міжнародного комерційного арбітражу суму стягнення зазначено в іноземній валюті або валютах, вказує в своїй ухвалі суму стягнення у валюті, зазначеній в рішенні міжнародного комерційного арбітражу, а за заявою стягувача визначає суму стягнення в національній валюті України за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали (частина шоста статті 479 ЦПК України); може спільно розглядати в одному провадженні заяви про надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо місце арбітражу знаходиться на території України, і заяви про його скасування (частина третя статті 482 ЦПК України).

Разом з тим, ані норми закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», ані положення Глави 3 Розділу ІХ ЦПК України «Визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу» не передбачають повноваження суду, який розглядає заяву про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, вирішувати питання щодо відстрочення виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу.

Відповідно до частини першої статті 435 ЦПК України, яка розміщена в Розділі VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)», за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Тотожна за змістом норма передбачена й в частині першій статті 33 Закону України «Про виконавче провадження», яка встановлює, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Разом з тим, Київський апеляційний суд, який розглядав справу №824/11/22 за заявою BRV Traide s.r.o. (Словацька Республіка), подану представником Іваненком М.А. , про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 17 грудня 2021 року, не є судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, оскільки ним, враховуючи предметну та територіальну юрисдикцію, були реалізовані лише контрольні повноваження, сутність яких зводиться до перевірки дотримання встановленої процедури розгляду справи міжнародним комерційним арбітражем, без вирішення наявного між сторонами спору по суті. Відповідно, до його повноважень не віднесено вирішення питання щодо надання відстрочки виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 17 грудня 2021 року.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (Sokurenko and Strygun v. Ukraine, № 29458/04, № 29465/04, § 24) вказав, що фраза "установленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Отже, враховуючи норми ЦПК України та компетенційну складову у понятті «судом, установленим законом», суд вважає, що використання судом повноважень, не передбачених чинним процесуальним законодавством, є недопустимим.

Виходячи з того, що відповідно до частини першої статті 435 ЦПК України, частини першої статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» питання про відстрочення виконання вирішується судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, а національні суди лише наділені повноваженнями визнавати та надавати згоду на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, не вирішуючи спір по суті, заяви про відстрочення виконання рішень міжнародного комерційного арбітражу не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Вказані правові висновки містяться в постанові Верховного Суду від 08 квітня 2021 року у справі №824/53/19 (провадження № 61-15433ав20).

Відповідно до частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що відповідно до норм ЦПК України суд, який розглядає справи щодо визнання та надання дозволу на виконання рішень міжнародного комерційного арбітражу, не є судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, й відповідно не наділений повноваженнями вирішувати питання про відстрочення виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражу, а тому провадження у справі за поданими заявами про відстрочення виконання судового рішення підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст.259, 260, 261, 435, 479 ЦПК України, Законом України «Про міжнародний комерційний арбітраж», Київський апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за заявами Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про відстрочення виконання судового рішення закрити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Верховного Суду протягомп`ятнадцяти днів з дня проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до цього суду.

Ухвала суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя Київського

апеляційного суду М.А.Яворський