УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

02 грудня 2024 рокуСправа № 495/10560/24
Номер провадження 2/495/4903/2024

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Братків І.І., розглянувши позовну заяву позовом представника позивача ОСОБА_1 - адваката Каланжова Владислава Івановича до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИЛА:

25.11.2024 представник позивача ОСОБА_1 - адвакат Каланжов Владислав Іванович, /ордер про надання правової допомоги серії ВН №1331183/ звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом (33628/24-Вх) до ОСОБА_2 /відповідач/ в якому просить:

- визнати за ОСОБА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельну ділянку, площею 2,82 г. за адресою: ділянка № НОМЕР_2 , масив № НОМЕР_3 , розташовану на території Мологівської сільської ради, Білгород-Дністровського району, Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ОД №050813, виданого Мологівською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області 27.06.2002.

Відповідно до протоклу автоматизованого розполіду справи між суддями від 25.11.2024 цивільну справу №495/10560/24 передано судді Братків І.І.

27.11.2024 суддею отримано відповідь на запит з Єдиного державного демографічного реєстру вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНКОПП НОМЕР_4 , значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Вивчивши матеріали позовної заяви на предмет дотримання вимог цивільного процесуального законодавства щодо форми та змісту поданої заяви, суддя доходить таких висновків

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 177 Цивільного процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обгрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюється.

Виходячи з норми п. 2, 9 ч. 1 ст.176 Цивільного процесуального кодексу України, ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна, у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 16 Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і Кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Ціна позову - це грошовий вираз майнових вимог позивача. Ціна позову визначається лише щодо майнових вимог, тобто тих вимог, які мають грошову оцінку.

У позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю цього майна. При цьому вартість майна - це грошова сума, за яку це майно може бути придбане у даній місцевості. Тягар доказування вартості майна несе позивач. В якості доказу вартості майна суду можуть бути подані договори купівлі-продажу цього майна, відомості про його залишкову балансову вартість, звіт про оцінку майна, витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно.

Позивачем до матеріалів позовної заяви додано квитанцію №16 про сплату судового збору у розмірі 1 211,20 грн.

Проте в позовній заяві позивачем не визначено ціну позову - вартість нерухомого майна земельної ділянки, площею 2,82 г. за адресою: ділянка № НОМЕР_2 , масив № НОМЕР_3 , розташованої на території Мологівської сільської ради, Білгород-Дністровського району, Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ОД №050813, виданого Мологівською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області 27.06.2002, тобто не зазначено та не надано підтвердження належним доказом щодо реальною вартості цього майна, що є предметом спору, на дату подання позовної заяви до суду, в той же час саме з урахуванням визначеної ціни позову позивачем має бути сплачено судовий збір.

Крім того, в разі неможливості визначити вартість майна, позивачем має бути сплачено судовий збір у за подання позову майнового характеру у максимальному розмірі, виходячи зі ставок судового збору, встановлених Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Положеннями статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімум для працездатних осіб (1211,20 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб 15 140,00 грн).

Недотримання обов`язкових вимог до змісту позову є перешкодою до відкриття провадження у справі.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких-не допустити судовий процес у безладний рух. Право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вимога суду про усунення недоліків позову не є порушенням права на справедливий судовий захист.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, суддя приходить до висновку, про наявність підстав для залишення позовної заяви без руху та надати строк позивачу для усунення зазначених в ухвалі недоліків, оскільки позовна заява не відповідає вимогам процесуального закону.

На підставі викладеного та керуючись статями 4, 175, 177, 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

Позовну заяву представника позивача ОСОБА_1 - адваката Каланжова Владислава Івановича до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків тривалістю 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі невиконання позивачем ухвали суду у зазначений строк, позовну заяву буде визнано неподаною та повернуто позивачу.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ірина БРАТКІВ