14.10.2024 Справа № 756/7846/24
Номер справи 756/7846/24
Номер провадження 2/756/3813/24
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 жовтня 2024 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді - Белоконної І.В.,
за участю секретаря - Погорелової В.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, -
Позивач у червні 2024 року звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила позбавити останнього батьківських прав щодо їхньої спільної малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що у неї від шлюбу з відповідачем є троє спільних дітей: повнолітні ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а також малолітня донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
04 травня 2022 року шлюб між сторонами розірвано. Проте, відповідач після розірвання шлюбу не приймає участі в утриманні дітей, аліменти на утримання малолітньої доньки не сплачує, не займається її вихованням.
Позивач самостійно матеріально утримує дітей та належним чином піклується про їхнє здоров`я, інтелектуальний та духовний розвиток. У зв`язку із нехтуванням відповідачем своїми батьківськими обов`язками, позивач уважає правильним позбавити його батьківських прав відносно малолітньої доньки.
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 26 червня 2024 року за вказаним позовом відкрито загальне позовне провадження.
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, що наведені у позовній заяві. Пояснила, що дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з відповідачем не бажає спілкуватися та разом проводити час, у свою чергу позивач жодних перешкод у спілкуванні доньки з відповідачем не чинила. На даний час позивач проживає однією сім`єю з іншим чоловіком, який виховує доньку, як батько.
Відповідач у судовому засіданні проти позбавлення батьківських прав заперечував з тих підстав, що він від виконання своїх батьківських обов`язків не ухиляється, його вини у недостатньому спілкуванні із донькою немає, оскільки намагається з нею проводити разом час завжди, коли донька відвідує його матір, тобто свою бабусю. Аліменти на утримання дитини відповідач сплачує систематично, лише кілька разів прострочив оплату у зв`язку з відсутністю доходу. Також інколи надає доньці готівкою кошти. У лютому він оформив договір дарування квартири на старшу доньку та договір дарування квартири, у якій проживає Варвара, на трьох дітей. За таких обставин відповідач заперечує у позові у повному обсязі, оскільки бажає приймати участь у вихованні та матеріальному забезпеченні своєї малолітньої доньки.
Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі.
Суд установив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Під час перебування позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі у них народилось троє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва у справі № 756/2971/22 від 04 травня 2022 року шлюб між батьками дітей було розірвано.

Судовим наказом Оболонського районного суду м. Києва № 756/11390/22 від 13 грудня 2022 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто щомісячно аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини від його доходу.

На виконання Судового наказу Оболонського районного суду м. Києва № 756/11390/22 Оболонським ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) 17.07.2023 відкрито виконавче провадження № 72143678.

Доказів невиконання судового наказу та несплати аліментів на утримання спільних дітей суду не надано. У Єдиному реєстрі боржників інформація про відповідача відсутня, що спростовує твердження позивача про несплату відповідачем аліментів.

Відповідно акту обстеження умов проживання, від 18 липня 2024 року, складеного Службою у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає разом з матір`ю, сестрою та братом, у трикімнатній квартирі, що належить трьом дітям у рівних долях, за адресою: АДРЕСА_1 . У даній квартирі створені належні умови для проживання дитини.

У судовому засіданні з пояснень сторін установлено, що вказану вище квартиру за адресою: АДРЕСА_1 відповідач подарував у рівній частині своїм спільним з позивачем дітям, у тому числі і малолітній доньці ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно висновку від 16 серпня 2024 року № 104-6451 Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, рекомендує позбавити батьківських прав ОСОБА_2 щодо його малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У вказаному висновку зазначено, що на засіданні комісії відповідач категорично заперечував проти позбавлення його батьківських прав. Повідомив, що намагається спілкуватися з донькою, проте остання не бажає проводити час разом з батьком. Як покращити відносини з донькою відповідач не знає.

У судовому засіданні відповідач також наголошував, що він бажає приймати участь у вихованні, спілкуванні та матеріальному утриманні своєї доньки.

З пояснень сторін та матеріалів справи суд також установив, що малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з бабусею по лінії батька зустрічається та спілкується, у них гарні відносини.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Висновок Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо його малолітньої доньки ОСОБА_3 фактично для суду носить рекомендаційний характер.

Як встановлено з матеріалів справи та безпосередньо у судовому засіданні, відповідач матеріально утримує свою дитину, зокрема подарував 1/3 частину своєї квартири. Просить не позбавляти його батьківських прав.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення, визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Суду не надано доказів, що відповідач жорстоко поводився з дитиною, перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, вдається до будь-яких видів експлуатації дитини чи засуджений за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

У п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року роз`яснює, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Пункт 16 зазначеної Постанови роз`яснює, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад (п.18 зазначеної Постанови).

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Така правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Отже, так як в судовому засіданні встановлено, що відповідач бажає приймати участь у житті та вихованні доньки, проте не вживає відповідних активних дій для виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини, враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд приходить до висновку про відмову на даний час в задоволенні заявлених вимог про позбавлення батьківських прав, та вважає за необхідне попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини ОСОБА_3 і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням відповідачем батьківських обов`язків відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 4-5, 12-13, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 14 жовтня 2024 року.

Суддя,- Белоконна І.В.