ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1625/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №712/9066/24 Категорія: на ухвалу ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
судді Гончар Н.І., Сіренко Ю.В.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивача на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.09.2024 (повний текст складено 03.09.2024, суддя в суді першої інстанції Чапліна Н.М.) про передачу на розгляд іншого суду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини,

в с т а н о в и в :

у липні 2024 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.09.2024 дану цивільну справу передано за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя.

Ухвалу обґрунтовано тим, що зареєстроване місце проживання позивача та відповідача територіально відноситься до Шахтарського міськрайонного суду Донецької області, а тому позивач має право пред`явити позов до суду за місцем своєї реєстрації, а не за місцем фактичного проживання. Згідно з розпорядженням голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 №27/0/38-14 розгляд справ, підсудних Шахтарському міськрайонному суду Донецької області, здійснюється Бердянським міськрайонним судом Запорізької області. Верховний Суд розпорядженням від 14.09.2022 № 49/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Бердянського міськрайонного суду Запорізької області на Жовтневий районний суд м. Запоріжжя.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, позивач подала 09.09.2024 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на помилковість висновку суду, незаконність ухвали, просить її скасувати та повернути справу до Соснівського районного суду м. Черкаси для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що звернення із позовною заявою саме до Соснівського районного суду м. Черкаси повністю відповідає положенням ч.1 ст.28 ЦПК України про те, що позови про стягнення аліментів можуть пред`являтись також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. Позивач, як внутрішньо переміщена особа без зняття з реєстрації з місця свого попереднього проживання, зареєструвала місце свого нового проживання на території Соснівського району м. Черкаси, яке зазначене в документі довідці ВПО, що підтверджує зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання позивача при визначенні підсудності справи за її позовом.

Вказує, що оскаржувана ухвала суду порушує її право на справедливий суд і доступ до правосуддя, а також на своєчасний розгляд справи.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на, зокрема, ухвалу суду про передачу справи на розгляд іншого суду (як у даному випадку), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 2 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01 березня 2013 року згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Згідно з ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд до іншого суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч.1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч.1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи довідок Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради від 11.05.2018 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи сторони у справі є такими особами.

Згідно ч.1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Частинами 1, 2 ст. 4 вказаного Закону визначено, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених ст.. 12 цього Закону. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Статтею 5 України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону. Адресою фактичного місця проживання внутрішньо переміщеної особи може бути адреса відповідного місця компактного поселення внутрішньо переміщених осіб (адреса містечка із збірних модулів, гуртожитку, оздоровчого табору, будинку відпочинку, санаторію, пансіонату, готелю тощо).

Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» є спеціальним законом щодо статусу вказаних осіб, який підлягає застосуванню.

У постанові від 29.07. 2019 у справі № 409/2636/17 Верховний Суд вказав на те, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, необхідно також враховувати імперативні положення спеціального Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», згідно статті 5 якого довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Кабінетом Міністрів України 01.10.2014 прийнято Постанову №509 «Про облік осіб, які перемістилися з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції» і затверджено Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або районів проведення антитерористичної операції.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 вищевказаної постанови довідка є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Згідно абзацу 20 пункту 2 Постанови інформація про внутрішньо переміщену особу, у тому числі отримана від уповноваженої особи територіальної громади/центру надання адміністративних послуг у вигляді сформованої електронної справи, включається до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб без копій/сканкопій документів, передбачених пунктом 4 цього Порядку. При цьому посадова особа уповноваженого органу, уповноважена особа територіальної громади/центру надання адміністративних послуг несе персональну відповідальність за правильність внесення інформації про внутрішньо переміщену особу до електронної справи та Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Згідно даних довідок № 7101-3960 та № 7101-3961 від 11.05.2018 фактичне місце проживання/перебування сторін у справі значиться: АДРЕСА_1 .

З огляду на зазначені обставини та вимоги Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», колегія суддів дійшла висновку про те, що ОСОБА_2 звернулась з позовом до належного суду, оскільки зареєстроване місце перебування, як внутрішньо переміщеної особи позивача та відповідача територіально відноситься до юрисдикції Соснівського районного суду м. Черкаси.

Таким чином висновки суду першої інстанції про непідсудність справи вказаному суду є помилковими.

Відповідно до статті 379ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Допущені судом порушення норм процесуального права призвели до постановлення ухвали, що перешкоджає подальшому розгляду цієї справи, а тому остання в силу вимог ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу - задовольнити.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.09.2024 скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повну постанову складено 09.10.2024.

Суддя-доповідач

Судді