УХВАЛА

15 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 504/3614/24

провадження № 61-255вп24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Шиповича В. В., розглянув ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області

від 16 вересня 2024 року про передачу матеріалів цивільної справи для визначення підсудності у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кишеня В. С., звернулась до Комінтернівського районного суду Одеської області із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 16 вересня 2024 року справу передано до Верховного Суду для визначення підсудності.

Ухвала суду мотивована тим, що позивачка ОСОБА_1 є громадянкою України, однак матеріалами справи не підтверджено її проживання на території України за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 , а також не підтверджено перебування неповнолітніх дітей на її утриманні. Відповідач ОСОБА_2 є громадянином Федеративної Республіки Німеччина (далі - ФРН), без зареєстрованого місця проживання на території України та проживає за її межами України, що не спростовано змістом позовної заяви.

Відповідно до положень статті 29 ЦПК України підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово.

Отже, Верховний Суд визначає підсудність справ за участю громадян України або громадянина України та іноземця, якщо обидві сторони проживають за межами України.

Із наданих Верховному Суду матеріалів справи вбачається, що 15 листопада 2011 року громадянка України ОСОБА_1 та громадянин ФРН ОСОБА_2 зареєстрували в Україні шлюб.

Сторони є батьками двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які народилися у ФРН.

Водночас у справі відсутні докази, як щодо фактичного місця проживання позивачки так і щодо її зареєстрованого місця проживання.

Отже наразі передбачені статтею 29 ЦПК України підстави для визначення підсудності справи Верховним Судом, відсутні.

Судове рішення щодо визначення підсудності не може бути ухвалене на підставі припущень.

Суд першої інстанції, не позбавлений можливості залишити позов без руху та визначити позивачці строк для надання документів, які мають значення для вирішення питання про підсудність справи, зокрема щодо місця її реєстрації та місця фактичного проживання, перебування на її утриманні дітей, тощо.

У випадку, якщо за результатами з`ясування цих обставин буде документально підтверджено факт проживання обох сторін за межами України, позивачка або суд можуть повторно звернутися до Верховного Суду для визначення підсудності справи.

Керуючись статтями 2, 29, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у визначенні підсудності цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Шипович