справа № 295/443/24 головуючий у суді І інстанції Будзан Л.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Березовенко Р.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

з участю секретаря Щавлінського С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Юніон» поданою директором - ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 29 березня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Укрссибанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Юніон», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Богунський відділ державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ), про визнання поруки припиненою, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Подільського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Укрсиббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Юніон», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , Богунський відділ державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання поруки припиненою, у якому позивач просить:

визнати припиненою поруку за договором поруки, укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 від 21 вересня 2007 року №0/п/2.

26 березня 2024 року представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Піляй А.О. подала заяву про забезпечення позову, в якій просила забезпечити позов шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні НОМЕР_1 про стягнення заборгованості за договором поруки від 21 вересня 2007 року № 0/п/2, до вирішення спору по суті.

В обґрунтування заяви зазначено, що на виконанні у Богунському ВДВС перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Богунським районним судом міста Житомира, про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договором поруки від 21 вересня 2007 року №0/п/2, який оскаржується у цій справі. Тому вчинення виконавчих дій у виді стягнення суми заборгованості під час розгляду вказаного позову в суді може істотно ускладнити ефективність захисту її порушених прав та інтересів.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 29 березня 2024 року заяву задоволено. Зупинено стягнення у виконавчому провадженні НОМЕР_1, заведеному Богунським відділом державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про стягнення заборгованості ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Укрсиббанк» за договором поруки від 21 вересня 2007 року №0/п/2, до набрання законної сили судовим рішенням.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Юніон» - ОСОБА_1 16 квітня 2024 року засобами поштового зв`язку подала апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 29 березня 2024 року.

Апелянт зазначає, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 27 травня 2015 року у справі №295/2501/15-ц стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_6 та поручителів ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 21 вересня 2007 року, яка станом на 29 січня 2015 року становить 19 367,96 дол. США, що в еквіваленті на дату розрахунку за курсом НБУ становить - 307 358,78 грн., з них: заборгованість за кредитом - 18 660,23 дол. США, що в еквіваленті на дату розрахунку за курсом НБУ становить - 296 127,49 грн., заборгованість за відсотками за користуванням кредитом - 707,73 дол. США, що в еквіваленті на дату розрахунку за курсом НБУ становить - 11 231,28 грн. та пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 5 849,77 грн., з яких: пеня за прострочення сплати кредиту - 4 931,09 грн. та пеня за прострочення сплати процентів - 918,68 грн.

Наразі виконавчий лист щодо ОСОБА_2 пред`явлено до примусового виконання Богунського ВДВС м. Житомирі ЦМУ МЮ (м. Київ), виконавче провадження НОМЕР_1.

Вважає, що вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову шляхом зупинення виконавчого провадження на підставі виконавчого документа є такими, які спрямовані на зупинення виконання судового рішення та порушують права стягувача.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 червня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Юніон» поданою директором - ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 29 березня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Укрссибанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Юніон», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Богунський відділ державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ), про визнання поруки припиненою, надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

19 червня 2024 року представник ОСОБА_2 - адвокат Піляй Альона Олександрівна подала відзив, у якому заперечила проти доводів апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 червня 2024 року призначено справу до розгляду з повідомленням учасників справи.

Ухвалою суду, постановленою на місці колегією суддів у судовому засіданні 08 жовтня 2024 року без виходу до нарадчої кімнати, відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Піляй Альони Олександрівни про зупинення провадження у справі.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 - адвокат Піляй Альона Олександрівна заперечила проти задоволення вимог апеляційної скарги з підстав наведених у відзиві на апеляційну скаргу.

Інші учасники справи, у тому числі представник апелянта, у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про місце, час і дату розгляду справи в апеляційній інстанції, заяв та клопотань не надходило, однак їх неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши думку учасника справи, який прибув в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову суд першої інстанції вважав обґрунтованими вимоги позивача щодо вжиття заходів забезпечення позову у даній справі, так, як в даному випадку між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а обраний позивачем вид забезпечення позову є домірним позовним вимогами.

Колегія суддів не може в повній мірі погодитися з таким висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав, або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся чи має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, у тому числі зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову, перелік яких визначений у статті 150 цього Кодексу, а також інші заходи, необхідні для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 частини першої статті 150 ЦПК України.

Згідно ч. 10 ст. 150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Пункт 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» містить заборону забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили. Такий підхід є сталим та підтримується у постановах Верховного Суду від 06 грудня 2023 року у справі №361/8953/21, від 26 червня 2023 року у справі № 925/731/18 та ін.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами; невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Конституційний Суд України неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

На цій підставі слід дійти висновку, що невиконання судового рішення, яке набуло законної сили, або надання йому переоцінки суперечить принципу верховенства права, складовою якого є принцип правової визначеності; суд, за загальним правилом, не повинен брати до уваги посилання сторони у справі в обґрунтування своєї позиції на фактичні обставини, виникнення яких стало наслідком невиконання такою стороною судового рішення, що набуло законної сили (див. постанову Верховного Суду від 22 грудня 2022 року у справі №640/32706/21).

Тобто позивачкою ставиться під сумнів наявність у неї обов`язку поручителя за договором поруки, укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 від 21 вересня 2007 року №0/п/2, за яким Богунський ВДВС м. Житомирі ЦМУ МЮ (м. Київ) не здійснює примусове стягнення заборгованості у виконавчому провадженні НОМЕР_1.

Отже, забезпечивши позов шляхом зупинення стягнення заборгованості на підставі рішення Богунського районного суду м. Житомира від 27 травня 2015 року у справі №295/2501/15-ц, суд фактично ухвалив рішення без розгляду справи по суті.

В той же час доводи ОСОБА_2 у заяві про забезпечення позову та у відзиві на апеляційну скаргу про безпідставність стягнення заборгованості та її розмір є обставиною, яка підлягає встановленню під час вирішення спору по суті, і не є підставою для забезпечення позову, а договір поруки №0/п/2 від 21 вересня 2007 року не є виконавчим документом, що унеможливлює вжиття заходів забезпечення у даній справі шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку на підставі п. 6 ч. 1 ст. 149 ЦПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що обраний позивачкою спосіб забезпечення позову та визначений місцевим судом не відповідає вимогам закону та фактично зупиняє виконання судового рішення в іншій справі, яке набрало законної сили.

Наведене свідчить, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог заяви, у зв`язку з цим доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За правилами п. 2 ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанцій не відповідає фактичним обставинам справи, та не може бути залишена без змін, а підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у забезпечені позову.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Юніон», подану директором - ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 29 березня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 09 жовтня 2024 року.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова