Провадження 2/127/3635/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Борисюк І.Е.

за участю: секретаря судового засідання Остапенко І.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Вінницької міської ради Бойко М.П.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні цивільну справу за позовом Вінницького національного технічного університету до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за участю органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся Вінницький національний технічний університет з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Позов мотивований тим, що позивач володіє правом оперативного управління від імені держави Україна в особі Міністерства освіти та науки будівлею (гуртожиток № 1) за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 працював деканом факультету електроенергетики та електромеханіки та доцентом за сумісництвом в Вінницькому національному технічному університеті (ВНТУ), у зв`язку з чим йому в 2006 році було надано дозвіл проживати в студентському гуртожитку №1 житлове приміщення АДРЕСА_2 , згодом там були зареєстровані він та члени його сім`ї у складі: дружини ОСОБА_4 , 1979 року народження, дочки ОСОБА_5 , 2002 року народження, та сина ОСОБА_3 , 2008 року народження. 31.08.2006 між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір № 31 адміністрації Вінницького національного технічного університету з працівником університету, тимчасово поселеним з сім`єю в студентський гуртожиток № НОМЕР_1 та додаткову угоду до нього. Дружина, дочка та син ОСОБА_2 покинули територію України після повномасштабного вторгнення Російської Федерації. Дружина та дочка самостійно в добровільному порядку знялись з реєстрації місця проживання в студентському гуртожитку АДРЕСА_3 ). 11.03.2024 ОСОБА_2 звільнився з роботи у ВНТУ за власним бажанням та виїхав за кордон, проте з реєстрації в помешканні не знявся, порушивши умови договору № 31. Відповідачі не працюють та/або не навчаються у позивача, проте їх місце проживання продовжує бути зареєстрованим у студентському гуртожитку Вінницького національного технічного університету. Відповідачі у житловому приміщенні в студентському гуртожитку № НОМЕР_1 (жиле приміщення АДРЕСА_2 ) не проживають, своїх особистих речей у ньому не зберігають, оскільки їх члени сім`ї та вони самі виїхали за кордон, де нині і проживають. При цьому, реєстрація місця проживання відповідачів у спірному житловому приміщення створює позивачу перешкоди у реалізації права користування та розпоряджання майном (житлом).

Вищезазначене й стало підставою для звернення позивача до суду із вимогою про визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням секції по АДРЕСА_4 (Гуртожиток № 1 Вінницького національного технічного університету).

Ухвалою суду від 05.08.2024 вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Також, даною ухвалою суду до участі усправі орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Вінницької міської ради, який зобов`язано надати висновок щодо розв`язання спору, та запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом.

У строк, визначений судом ухвалою суду від 05.08.2024, від відповідача, діючого в своїх інтересах та інтересах співвідповідача як його законний представник, на електронну адресу суду надійшов відзив на позов, зі змісту якого вбачається визнання відповідачами позовних вимог.

У судове засідання відповідачі не з`явились, хоча відповідно до ст. 128 ЦПК України, були повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомлено. Водночас, 23.09.2024 від відповідача, діючого в своїх інтересах та інтересах співвідповідача як його законний представник, надійшла заява про визнання ним позовних вимог та розгляд справи без їх участі.

Представник позивача та представник органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Вінницької міської ради не заперечували щодо розгляду справи у відсутність відповідачів.

Враховуючи вищевикладене, думку представника позивача та представника органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Вінницької міської ради, заяву відповідачів, а також положення ст.ст. 198, 223 ЦПК України, суд ухвалив провести засідання у відсутність відповідачів (ухвала суду постановлена не виходячи до нарадчої кімнати та занесена до протоколу судового засідання).

У підготовчому засіданні представником органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Вінницької міської ради надано суду висновок Виконавчого комітету Вінницької міської ради № 31/00/011/155383 від 19.08.2024 про доцільність визнання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування кімнатою АДРЕСА_2 .

Представник позивача в підготовчому засіданні позовні вимоги підтримав та не заперечував щодо прийняття судом визнання відповідачами позовних вимог.

Представник органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Вінницької міської ради підтримала поданий висновок Виконавчого комітету Вінницької міської ради.

Судом встановлено, що заява відповідача, діючого в своїх інтересах та інтересах співвідповідача як його законний представник, про визнання ними позовних вимог надійшли до суду до початку розгляду справи по суті.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 49 та ч. 1 ст. 206 ЦПК України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Судом, з метою з`ясування чи не суперечить визнання відповідачами позовних вимог закону та чи не порушує таке визнання прав, свобод чи інтересів інших осіб, встановлено наступне.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 04.07.2017 Вінницький національний технічний університет володіє правом оперативного управління від імені держави Україна в особі Міністерства освіти та науки будівлею - гуртожиток № 1 за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 12)

31.08.2006 між ректором Вінницького національного технічного університету та ОСОБА_2 було укладено договір № 31 адміністрації Вінницького національного технічного університету з працівником університету, тимчасово поселеним з сім`єю в студентський гуртожиток № НОМЕР_1 та додаткову угоду до нього, на виконання умов яких 11.12.2006 ОСОБА_2 - доценту кафедри ЕМСАПП було видано ордер № 08 на жилу площу в гуртожитку АДРЕСА_5 . (а.с. 11, 13-14)

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 02.10.2008 Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, ОСОБА_2 , є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 3568. (а.с. 17)

З витягу з наказу Вінницького національного технічного університету Міністерства освіти і науки України № 58/оп від 07.03.2024 вбачається, що ОСОБА_2 11.03.2024 було звільнено з роботи у Вінницькому національному технічному університеті за власним бажанням. (а.с. 18)

Відповідно до п. 2 договору № 31 від 31.08.2006 працівник зобов`язаний звільнити виділену для тимчасового проживання секцію в разі, зокрема, звільнення з роботи в університеті.

З відповідей з Єдиного державного демографічного реєстру № 720162 та № 720186 від 02.08.2024 вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_4 . (а.с. 43-44)

З акта обстеження житлового приміщення від 27.06.2024 вбачається, що ОСОБА_2 та його син ОСОБА_3 , у вищевказаному приміщенні не проживають (виїхали за межі території України). (а.с. 22)

Вищевказане узгоджується із змістом заяви про визнання позовних вимог.

Згідно із ст. 132 ЖК України сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв`язку з роботою чи навчанням. Інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв`язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину.

Право відповідачів на користування чужим майном (спірною житловою кімнатою у гуртожитку) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень ст. 406 ЦК України.

Судом, у відповідності до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, встановлено, що визнання позовних вимог відповідачами є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймається судом.

Верховним Судом України в Постанові Пленуму № 2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» звернуто увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Враховуючи вищевикладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням - кімнатою № НОМЕР_3 в будинку № 3 (корпус гуртожитку № 1 Вінницького національного технічного університету) по вул. Політехнічна (колишня Воїнів-Інтернаціоналістів), тим самим задовольнивши визнаний відповідачем, діючим в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього як його законний представник, позов.

Відповідно до Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» і п. 50 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 № 265, дане судове рішення після набрання ним законної сили є підставою для зняття відповідачів із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 4 844, 08 гривень, що підтверджується платіжними інструкціями від 26.06.2024 та від 03.07.2024. (а.с. 35-36)

Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому судом прийнято до уваги, що у відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету в розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Отже, враховуючи визнання позову відповідачами до початку розгляду справи по суті, а також положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, судовий збір підлягає поверненню позивачу з державного бюджету в розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову 2 422, 40 гривень, а з відповідача на користь позивача підлягає сплаті решта судового збору в сумі 2 422, 40 гривень.

Доказів понесення інших судових витрат ні позивачем, ні відповідачами не надано.

Враховуючи наведене, керуючись Конституцією України, ст.ст. 130, 132 ЖК України, ст.ст. 3, 12, 13, 15, 16, 316, 317, 319, 321, 356, 358, 361, 383, 391, 406 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 10-13, 43, 44, 76-83, 89, 133, 141, 206, 258, 259, 263-266, 354, 355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Прийняти визнання ОСОБА_2 , діючим в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 як його законний представник, позовних вимог.

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням - кімнатою № НОМЕР_3 в будинку № 3 (корпус гуртожитку № 1Вінницького національного технічного університету) по вул. Політехнічна (колишня Воїнів-Інтернаціоналістів).

Повернути Вінницькому національному технічному університету з державного бюджету судовий збір в сумі 2 422, 40 гривень, сплачений згідно з платіжними інструкціями (внутрішні номери 354194414 та 355332646) від 25.06.2024 та від 02.07.2024 на загальну суму в розмірі 4 844, 80 гривень, згідно якої «отримувач: ГУК у Він.обл./м.Вінниця/22030101; код отримувача: 37979858; призначення платежу: 2282 судовий збір за позовом ВНТУ до ОСОБА_2 . Він.міський суд Він.обл. Перерах.повн.» та «…призначення платежу: 2282 судовий збір за позовом ВНТУ до ОСОБА_3 . Він.міський суд Він.обл. Перерах.повн.».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Вінницького національного технічного університету судовий збір в сумі 2 422, 40 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вінницький національний технічний університет: ; місцезнаходження: м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 95.

ОСОБА_2 : ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ; місце проживання зареєстроване у встановленому законом порядку: АДРЕСА_6 .

ОСОБА_3 : ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 ; місце проживання зареєстроване у встановленому законом порядку: АДРЕСА_6 .

Рішення суду складено 14.10.2024.

Суддя: