Справа № 489/6101/24
Номер провадження 2-о/489/172/24
РІШЕННЯ

Іменем України

10 жовтня 2024 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участю секретаря судового засідання Ковальової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (далі - заявник), заінтересована особа Миколаївська міська рада про встановлення факту належності правовстановлюючого документа

встановив

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. В заяві зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати, про що видано свідоцтво про смерть. Після її смерті відкрилася спадщина на 3/4 квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Так, в свідоцтві про про право на спадщину за законом від 03.11.1997 прізвище його матері зазначено замість вірного « ОСОБА_1 » зазначено невірно « ОСОБА_2 ». Зазначене унеможливлює в подальшому оформити спадкові права.

Заявник в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, просив розглядати справу без його участі.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 мовою оригіналу « ОСОБА_3 родился ІНФОРМАЦІЯ_2 , родители ОСОБА_2 та ОСОБА_2 ».

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з Свідоцтвом про право власності на житло від 08.02.1994, квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

З свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.11.1997 слідує, що спадкоємцем майна ОСОБА_5 є в рівних долях кожний: його дружина ОСОБА_2 та його син ОСОБА_1 ; спадкове майно, на яке видане це свідоцтво складається з 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 .

Відповідно до Заповіту від 21.02.2005 ОСОБА_4 заповіла все своє майно синові ОСОБА_1 .

Згідно з п.6 ч.1, ч.2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В п.12 постанови пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 ''Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення'' зазначено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Згідно з п.12 постанови пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 760/22284/20 від 16.09.2022 справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнови х прав самого заявника.

Судом встановлено, що в Свідоцтві про право на спадщину за законом від 03.11.1997 неправильно зазначено прізвище особи, на чиє ім`я, зокрема, воно видано « ОСОБА_2 » замість правильного « ОСОБА_1 », що неможливо усунути в позасудовому порядку, тому наявні підстави для встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Суд вважає, що зазначене Свідоцтво про право на спадщину за законом належить, зокрема, померлій ОСОБА_4 , що підтверджується однаковістю написання прізвища померлої в свідоцтві про смерть, в свідоцтві про право власності на житло, заповіті. А зазначена помилка в прізвищі померлої ОСОБА_4 зумовлена невірним перекладом з російської на українську мову.

Суд приходить до висновку, що встановлення факту належності померлій ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину за законом має для заявника юридичне значення. Метою встановлення даного факту є можливість заявником оформити свої спадкові права. Крім того, встановлення даного факту не пов`язане з подальшим вирішенням спору про право.

Таким чином, судом встановлено факт належності ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Другої Миколаївської державної нотаріальної контори від 03.11.1997, реєстровим №6-509 на 1/4 частки спадкового майна, а саме: квартири АДРЕСА_2 , в якому неправильно зазначено прізвище « ОСОБА_2 » замість правильного « ОСОБА_1 », тому заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню.

На підставі вище вказаного та керуючись ст.ст. 263-265, 268, 315 ЦПК України, суд

вирішив

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Другої Миколаївської державної нотаріальної контори від 03.11.1997, реєстровим №6-509 на 1/4 частки спадкового майна, а саме: квартири АДРЕСА_2 .

Інформація про учасників справи:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ,адреса: АДРЕСА_3 .

Заінтересована особа: Миколаївська міська рада, адреса: 54001, м. Миколаїв, вул.. Адміральська, 20.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з моменту складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 10.10.2024.

Суддя В. В. Кокорєв