Справа № 296/7273/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" жовтня 2024 р. м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира

в складі: головуючого - судді Пилипюк Л. М.

за участю секретаря судового засідання Клименко Е. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м. Житомира в особі Житомирської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Полонську Л. М. звернулася до Корольовського районного суду міста Житомира з позовом до відповідача територіальної громади м. Житомира в особі Житомирської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . Позивач ОСОБА_1 є родичкою померлої четвертого ступеня споріднення, а саме: є дочкою рідного племінника спадкодавця, тобто двоюрідною внучкою. Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/4 частка квартири за адресою: АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_2 хворіла на важку розумову відсталість, внаслідок чого була визнана судом недієздатною. Рішенням виконкому Корольовської районної ради народних депутатів від 06 липня 1988 року ОСОБА_2 призначено опікуна ОСОБА_3 , який є батьком позивача. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер. Рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 03 грудня 2004 року над недієздатною ОСОБА_2 встановлено опіку. Згідно з рішенням виконкому Корольовської районної ради міста Житомира від 02 жовтня 2015 року опікуном недієздатної ОСОБА_2 призначено ОСОБА_4 (матір позивача). Представник позивача зазначає, що спадкодавець була зареєстрована та фактично проживала в сім`ї позивача за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, в 2008 році стан здоров`я ОСОБА_2 значно погіршився, в зв`язку з чим вона була оформлена до будинку-інтернату психоневрологічного профіля. В подальшому ОСОБА_2 проживала та лікувалась у Комунальній установі «Радомишльський психоневрологічний інтернат» Житомирської обласної ради, де вона й померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спадкодавець ОСОБА_2 власної сім`ї, дітей не мала. За відсутності спадкоємців за законом більш близького ступеня споріднення або спадкоємців за заповітом позивач ОСОБА_1 вважала себе такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , адже була зареєстрованою зі спадкодавцем за однією адресою, тобто за адресою опікуна спадкодавця - ОСОБА_4 . З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом позивач звернулась в 2024 році до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Стражник Т. О. Тоді ж нотаріус з`ясував, що місце проживання спадкодавця було зареєстроване за адресою АДРЕСА_1 з 1982 року по 23 липня 2008 року. Для оформлення своїх спадкових прав позивач за посередництва адвоката звернулась до приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Євдокимова С. М., який 06 серпня 2024 року завів після смерті ОСОБА_2 спадкову справу № 9/2024. Нотаріус з`ясував, що станом на дату своєї смерті ОСОБА_2 була зареєстрована у будинку АДРЕСА_2 , тобто за місцезнаходження Комунальної установи «Радомишльський психоневрологічний інтернат» Житомирської обласної ради.

Таким чином, нотаріус встановив, що ОСОБА_1 не проживала зі спадкодавцем за час смерті, встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини закінчився 03 вересня 2014 року, а тому 06 серпня 2024 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що зумовлює необхідність звернення до суду з цим позовом.

На обґрунтування поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 з народження проживала з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , її батьки почергово були опікунами спадкодавця. Позивач не знала й не могла знати, що після направлення ОСОБА_2 на лікування до психоневрологічного інтернату змінилось місце проживання спадкодавця, а тому не мала сумніву, що прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України. Також представник позивача додає, що спадкодавцю ОСОБА_2 належить 1/4 частка квартири за адресою: АДРЕСА_1 , іншими співвласниками цієї квартири є позивач ОСОБА_1 , якій належить 1/2 частка та матір позивача ОСОБА_4 , якій належить частка квартири. А тому задоволення цього позову не порушить прав інших осіб.

На підставі наведеного позивач просить визначити ОСОБА_1 додатковий строк 2 місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді від 13 серпня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у цій справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання (а. с. 44).

03 вересня 2024 року до суду від представника відповідача надійшла заява, в якій представник Житомирської міської ради просить розгляд справи здійснювати за відсутності представника міської ради (а. с. 50-51).

Ухвалою суду від 04 вересня 2024 року витребувано у приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Євдокимова С. М. спадкову справу, заведену після смерті ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 25 вересня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні від 02 жовтня 2024 року представник позивача адвокат Полонська Л. М. позовні вимоги підтримала з підстав, які наведені у позовній заяві, просила позов задовольнити та надати позивачу додатковий строк для прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , оскільки задоволення цього позову не порушить прав та/чи законних інтересів інших осіб.

У судове засідання від 07 жовтня 2024 року представник позивача адвокат Полонська Л. М. не з`явилась, попередньо подала суду заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника. У вказаній заяві представник позивача також просить позов задовольнити, а судові витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем.

Таким чином, представники сторін у судове засідання не з`явились, подали суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, а тому суд дійшов висновку про можливість ухвалення рішення за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні в справі докази, оцінивши доводи позивача, суд установив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно з ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту рішення ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Загальні положення про спадкування визначені главою 84 Цивільного кодексу України (далі по тексту рішення ЦК України).

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України).

Суд установив, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 03 березня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Радомишльського районного управління юстиції у Житомирській області (а. с. 13).

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 за життя рішенням суду, яке ухвалено в 1988 році, була визнана недієздатною (а. с. 25).У зв`язку з недієздатністю ОСОБА_2 їй було призначено опікуна ОСОБА_3 (а. с. 26). ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер (а. с. 27). Рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 03 грудня 2004 року над недієздатною ОСОБА_2 встановлено опіку (а. с. 28). Рішенням виконавчого комітету Корольовської районної ради м. Житомира від 26 січня 2005 року ОСОБА_2 призначено опікуна ОСОБА_4 (а. с. 29).

Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 07 серпня 2024 року підтверджено, квартира АДРЕСА_3 на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_2 (1/4 частки), ОСОБА_5 (1/2 частки) та ОСОБА_4 (1/4 частки) (а. с. 32).

Таким чином, установлено, що до складу спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_2 входить 1/4 частка квартири за вищевказаною адресою.

Суд установив, що позивач ОСОБА_1 , вважаючи себе спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , звернулась до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав.

Постановою приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Євдокимова Сергія Михайловича від 06 серпня 2024 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частку квартири АДРЕСА_3 у зв`язку з пропуском встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини (а. с. 41).

З дослідженої судом копії спадкової справи № 9/2024, заведеної 06 серпня 2024 року приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Євдокимовим Сергієм Михайловичем, встановлено, що після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, яка на теперішній час ніким не прийнята. Спадкова справа заведена на підставі заяви ОСОБА_6 , яка діяла за довіреністю та в інтересах ОСОБА_1 , про прийняття спадщини від 06 серпня 2024 року. Відомості про інших спадкоємців ОСОБА_2 в матеріалах спадкової справи відсутні (а. с. 67-85).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Частинами 1 та 2 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем.

Суд установив, що місце проживання позивача в період з 04 березня 1998 року по 14 червня 2014 року було зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 35).

Також установлено, що спадкодавець ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (в комунальній установі «Радомишльський психоневрологічний інтернат» Житомирської обласної ради) з 05 серпня 2008 року по 02 березня 2014 року. ОСОБА_2 знята з реєстрації місця проживання за вказаною адресою у зв`язку зі смертю (а. с. 37).

З наведеного слідує, що позивач спільно не проживала та не була зареєстрована разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України).

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість.

Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини.

Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою.

Саме такі висновки висловлені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 26 червня 2024 року (справа № 686/5757/23, провадження № 14-50цс24).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Звертаючись до суду з цим позовом, сторона позивача причиною пропуску строку для прийняття спадщини вказує необізнаність позивача ОСОБА_1 про те, що спадкодавець ОСОБА_2 в 2008 році була знята з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та була зареєстрована за адресою комунального закладу в м. Радомшль, де лікувалась та фактично проживала до дня своєї смерті.

Надаючи оцінку доводам сторони позивача, суд зазначає, що вказані позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини не можуть вважатись поважними. На переконання суду, необізнаність позивача про адресу зареєстрованого місця проживання спадкодавця зумовлена її суб`єктивним розумінням характеру спірних правовідносин, жодних об`єктивних перешкод для реалізації її спадкових прав у встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини суд не вбачає. Навіть якщо позивач дійсно не знала про зміну місця реєстрації спадкодавця, то в силу фактичних обставин (спадкодавець з 2008 року постійно проживала за адресою психоневрологічного інтернату в м. Радомшль) мала б вжити заходи для перевірки відповідної інформації.

Суд також ураховує тривалість пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, що становить понад 10 років, адже ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тоді як позивач звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини 06 серпня 2024 року. Визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини більш як через 10 років після закінчення такого строку суд вважає безпідставним та таким, що суперечить принципам розумності, добросовісності та правової визначеності.

Щодо аргументів представника позивача про те, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 , а тому задоволення цього позову не призведе до порушення прав інших осіб суд зазначає, що безпідставне встановлення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини у цій справі може порушити права та законні інтереси територіальної громади м. Житомира. При цьому суд ураховує, що відповідач хоч і не подав відзиву на позовну заяву, однак позову не визнав.

Крім того, суд вважає важливим звернути увагу на таке.

Частина третя статті 1272 ЦК України встановлює, що право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини має лише спадкоємець, який пропустив такий строк з поважних причин.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч. 1 ст. 1258 ЦК України).

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ч. 1 ст. 1258 ЦК України).

У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа (ч. 1 ст. 1265 ЦК України).

Досліджуючи питання наявності родинного зв`язку між спадкодавцем ОСОБА_2 та позивачем ОСОБА_1 , суд установив таке.

З копії паспорта громадянки України ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 встановлено, що остання народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 в смт. Миропіль Дзержинського району Житомирської області (а. с. 18).

Судом досліджено копію свідоцтва про народження спадкодавця серії НОМЕР_3 від 28 липня 1952 року, з якої встановлено, що батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є « ОСОБА_7 » та « ОСОБА_8 » (а. с. 23).

З копії посвідки про народження № НОМЕР_4 вбачається, що « ОСОБА_9 » народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , його батьками є « ОСОБА_7 », « ОСОБА_8 ». Вказана посвідка заповнена російською мовою (а. с. 21, 22).

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 встановлено, що « ОСОБА_10 » (написано українською мовою) народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , його батьком є « ОСОБА_9 » (а. с. 20).

Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 підтверджено, що ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 та її батьком є ОСОБА_3 (а. с. 19).

З копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_7 встановлено, що 23 квітня 2004 року ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_11 , внаслідок чого змінила прізвище з ОСОБА_12 на ОСОБА_13 (а. с. 16).

Копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_8 підтверджено, що ОСОБА_14 19 листопада 2014 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_15 , в зв`язку з чим змінила прізвище з ОСОБА_13 на ОСОБА_16 (а. с. 17).

Досліджені судом документи свідчать про наявність суттєвих розбіжностей в написанні імен та по-батькові осіб, зокрема імена « ОСОБА_17 » та « ОСОБА_18 », « ОСОБА_19 » та « ОСОБА_19 », по-батькові « ОСОБА_20 » та « ОСОБА_21 », « ОСОБА_22 ».

Вказані розбіжності позбавляють суд можливості достовірно встановити наявність кровного споріднення між позивачем ОСОБА_1 та спадкодавцем ОСОБА_2 . Звертаючись до суду з цим позовом, позивач не заявляє вимогу про встановлення факту родинних відносин між нею та спадкодавцем.

Таким чином, позивач належними, допустимим та достовірними доказами не підтвердила наявності кровного споріднення зі спадкодавцем та, як наслідок, не довела, що вона дійсно є спадкоємцем у спірних правовідносинах.

Підсумовуючи наведене, визначившись з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст.12-13, 81, 259, 264-265, 279, 352, 354, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до територіальної громади м. Житомира в особі Житомирської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_9 , адреса: АДРЕСА_4 .

Відповідач: Житомирська міська рада, код в ЄДРПОУ - 13576954, адреса: Житомирська область, місто Житомир, майдан С. П. Корольова, 4/2.

Повний текст рішення суду складено 14 жовтня 2024 року.

Суддя Корольовського районного суду

міста Житомира Лілія ПИЛИПЮК