Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Справа № 650/4343/24
провадження № 2/650/1610/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2024 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого Сікора О.О.,

із секретарем Завістовської Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Велика Олександрівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Милівської сільської війскової адміністрації Бериславського району Херсонської області про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому проситьвизнати за, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер мій чоловік ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина у виді житлового будинку.

Позивачу відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право власності, з причини відсутності належних правовстановлюючих документів, що обумовлено відсутністю державної реєстрації права власності.

Отже, оскільки у встановленому законом порядку позивач не може оформити свої спадкові права та отримати свідоцтво про право на спадщину через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, він змушений звернутися до суду з даним позовом.

Позивач на судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

На судове засідання представник відповідача, не з`явився.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_2 від 28.01.2019 р., виданим Виконавчим комітетом Новокам`янської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, про що 28.01.2019 року складено відповідний актовий запис № 03.

За життя померлому чоловікові ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 належало спадкове майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_3 , державного нотаріуса Великоолександрівської державної нотаріальної контори Херсонської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадковий житловий будинок, але державним нотаріусом було відмовлено, так як відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно (Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 60039942 від 22.04.2020 року (спадкова справа № 65771486, 49/2020) додаю).

Так, за життя ОСОБА_2 був наданий житловий будинок АДРЕСА_1 , а 25.11.1993 року він звернувся до колгоспу «Росія» з заявою про продаж йому даного будинку, що підтверджується Випискою з рішення загальних зборів уповноважених колгоспників колгоспу "Росія" Протокол № 8 від 25 листопада 1993 року, де було вирішено продати житловий фонд, що належить колгоспу «Росія» за 5354 крб., який перебуває за адресою АДРЕСА_1 громадянину ОСОБА_2 , згідно з актом оцінки будинку. 28 грудня 1993 року колгосп «Росія» видав довіреність № 180 від 28.12.1993 року, якою уповноважив ОСОБА_4 посвідчити Договір купівлі-продажу спадкового житлового будинку. 16.06.1994 року мій чоловік ОСОБА_2 сплатив 58430 руб. за житловий будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідною Квитанцією. Крім того, Херсонським обласним БТІ від 05.03.1994 року була видана Довідка характеристика для надання у Великоолександрівську державну нотаріальну контору для відчуження житлового будинку АДРЕСА_1 , який належав колгоспу «Росія» на підставі реєстраційного посвідчення від 04.02.1994 року, виданого на підставі рішення № 214 від 12.12.1989 р. Тобто, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов, виконано умови договору, а саме продавець (колгосп «Росія») передав ОСОБА_2 нерухоме майно - житловий будинок, а останній виплатив за нього обумовлену суму коштів. Однак, оскільки на час укладення угоди сторонами не було дотримано вимог щодо нотаріального посвідчення, як того вимагала ст. 47 ЦК УРСР, тому на теперішній час, ОСОБА_1 позбавлена можливості оформити свої спадкові права після смерті чоловіка в нотаріальному порядку, а вимушена звернутися до судового.

Згідно з пунктом 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 01 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Зі змісту ст. ст. 41-47 ЦК УРСР в редакції 1963 року вбачається, що угодами визначаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Угоди можуть укладатись усно або в письмовій формі (простій чи нотаріальній).

В силу ст. 94 ЦК УРСР в редакції 1963 року, колгоспи, інші кооперативні організації, їх об`єднання володіють, користуються і розпоряджаються майном, що належить їм на праві власності, відповідно до їх статутів. У відповідності до ч. 1 ст. 128 ЦК УРСР, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Як було передбачено ч. 1 ст. 153 ЦК УРСР, договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Таким чином, чоловік позивачки ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 за життя набув права власності на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , проживав в ньому та користувався ним як власник, оплативши попередньо кошти за договором, хоча за життя не здійснив реєстрацію такого в органах БТІ, тому дане нерухоме майно входить до складу спадщини та може бути успадковане.

Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а ч. 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право па спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частина 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини 3 статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Отримати зараз правовстановлюючий документ в позасудовому порядку неможливо, так як власник будинку помер, тому й успадкувати вказаний будинок без належних правовстановлюючих документів позивач не може.

Окрім позивача осіб, які мають право на спадкування вказаного житлового будинку за заповітом або за законом після смерті чоловіка, немає. Зазначені документи свідчать про належне володіння спадкодавцем майном, яке було придбано на законних підставах, не є самочинним будівництвом та має усі необхідні документи відповідно до законодавства, яке діяло на момент придбання цього майна. Таким чином, виникла ситуація при якій, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів, спадкоємець не може набути право власності на майно в порядку спадкування через нотаріальну контору. За таких обставин, виходячи з приписів статті 16 ЦК України це право підлягає захисту в судовому порядку. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності. Отже, із зазначених положень цивільного законодавства вбачається, що позивач є спадкоємцем за законом після померлого, якому на момент смерті належало майно, а отже він має право ставити на вирішення суду питання про перехід прав належних спадкодавцю до нього у порядку спадкування. Ухвалюючи рішення, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів як позивача, так і відповідача, який не заперечує проти задоволення вимог позивача. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої та частини третьої статті 141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору суд покладає на позивача, враховуючи при цьому, що право останнього не було порушене неправомірними діями або бездіяльністю відповідача, вирішення вимоги позову не віднесено до компетенції відповідача та участь останнього обумовлена особливістю порядку вирішення спорів подібної категорії. З урахуванням викладеного та керуючись статтями 12, 13, 141, 200, 209, 259, 263 265 ЦПК України, Великоолександрівський районний суд Херсонської області

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Милівської сільської війскової адміністрації Бериславського району Херсонської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Херсонського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.О. Сікора