Номер провадження № 2/521/6640/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року місто Одеса

Суддя Малиновського районного суду міста Одеси Шевчук Н.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС»» (, 02094, м. Київ, Б. Верховної Ради, будинок, 34, офіс, 511), Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, будинок, 15, літера Б, інше, поверх перший), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович (10008, м. Житомир, вул. Велика Бердичівська, буд.35) приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шуляченко Микола Борисович (65033, Одеська обл., м. Одеса, вулиця Домбровського Владислава, буд. 4-А, офіс 122) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Малиновського районного суду міста Одеси з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС»», Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шуляченко Микола Борисович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, виданого 20.11.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С., №100312, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» заборгованості в розмірі 46815 грн., 25 коп. таким, що не підлягає виконанню.

Після надходження позовної заяви, головуючого суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст. 14, 33 ЦПК України.

04.10.2024 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси вказану позовну заяву було залишено без руху, у зв`язку з ненаданням доказів місця вчинення виконавчих дій із примусового виконання виконавчого документу для визначення судом підсудності даної справи.

14.10.2024 року до суду надійшла заява від представника позивача ОСОБА_2 про усунення недоліків заяви, в якій останній надав договір оренди житлового будинку, що свідчить про фактичне перебування позивача на території Хаджибейського району міста Одеси.

Перевіривши позовну заяву, заяву про усунення недоліків та додані до неї документи, суд вважає, що вона не підсудна Малиновському районному суду міста Одеси з наступних підстав.

При зверненні до суду з відповідним позовом позивач повинен дотримуватися вимог закону щодо підсудності розгляду цивільних справ, передбачених главою 2 розділу І ЦПК України.

Поняття підсудності у цивільному судочинстві - це розмежування компетенції між окремими ланками судової системи та між судами однієї ланки щодо розгляду цивільних справ. Підсудністю фактично є визначення в системі судів компетентного суду стосовно вирішення певної цивільної справи.

Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

Критеріями даного виду підсудності зокрема виступають: місце проживання відповідача, місце заподіяння шкоди, місце знаходження спірного майна, місце розгляду первісного позову тощо.

Положеннями статті 27 ЦПК України визначено загальні положення підсудності справ за місцем проживання або місцезнаходження відповідача.

За загальним правилом відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання (ч. 5, 12 ст. 30 ЦПК України).

Системний аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що за загальним правилом позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Разом з тим, нормами ЦПК України у справах за позовами про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, передбачена альтернативна підсудність, тобто позивач має право за своїм вибором звернутися з позовом до стягувача за його місцезнаходженням або за місцем виконання.

Статтею 90 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема виконавчих написів нотаріусів.

Статтею 24 Закону України «Про виконавче провадження» визначено місце виконання рішення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

У пункті 37 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз`яснено, що право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві. Якщо позивач при пред`явленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

Стаття 28 ЦПК України містить перелік цивільних справ, в яких встановлена підсудність за вибором позивача. Тобто останньому надається право вибору підсудності залежно від категорії справи або за наявності інших зазначених у законі умов.

Підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це така підсудність, при якій позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох вказаних в законі судів. Така процесуальна пільга встановлена законодавцем для позивачів у деяких справах з метою зробити судовий захист їх суб`єктивних прав більш зручним.

Предметом даного позову є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Як свідчать матеріали справи, у позовній заяві зазначена адреса зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання позивача: АДРЕСА_1 .

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шуляченко М. Б. відкрито виконавче провадження №67599919 про стягнення з ОСОБА_1 на заборгованості в розмірі 46815 грн. 25 коп. Адреса боржника - АДРЕСА_1 . Аналогічна адреса боржника зазначена у доданого до матеріалів справи копії виконавчого напису.

Суд враховує, що предметом даного позову є визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, отже позов може бути також пред`явлений за правилами альтернативної підсудності, а саме, за місцем його виконання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Тобто суд, направляючи справу за підсудністю, вважає, що місцем виконання є зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 . АДРЕСА_1 .

Представник позивача вважає, що місцем виконання є місце проживання ОСОБА_1 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору оренди житлового приміщення №1 від 09.01.2023 року укладеного між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Проте такі висновки є помилковим, з огляду на наступне.

Особа може мати декілька місць проживання / перебування. Водночас законодавством визначено необхідність проведення реєстрації (декларування) місця проживання / перебування особи, яка може бути здійснена тільки за однією адресою за її власним вибором, в тому числі й на підставі договору оренди житлового приміщення.

Реєстрація (декларування) місця проживання / перебування у встановленому порядку має значення для реалізації окремих прав особи, зокрема, під час вибору суду, якому підсудна справа.

Положення ч. 1 ст. 27, ч. 1 ст. 28 ЦПК України імперативно встановлюють, що визначення територіальної юрисдикції (підсудності) здійснюється з урахуванням зареєстрованого місця проживання або перебування фізичної особи сторони у справі, якщо інше не передбачено законом.

Зазначена вимога процесуального закону унеможливлює зловживання процесуальними правами при визначенні підсудності.

Отже, в нормах ЦПК України передбачено використання лише зареєстрованого місця проживання, фактичне місце проживання фізичної особи не має правового значення.

Використання для встановлення конкретного суду за визначеною територіальною підсудністю фактичної адреси проживання матиме наслідком невизначеність при вчиненні окремих процесуальних дій, адже фактичне місце проживання може змінюватись чи не щодня. Крім того, особа може мати більше ніж одне фактичне місце проживання, але зареєстроване може бути лише одне місце проживання.

Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 24.06.2024 року у справі № 554/7669/21.

Отже, у даному разі судом встановлено, що позовна заява не містить будь - яких інших відомостей або документів на підтвердження місця виконання виконавчого напису у Хаджебейському районі міста Одеси, що могло би бути підставою для визначення підсудності Малиновському районному суду міста Одеси за правилами альтернативної підсудності (довідки місця реєстрації ВПО тощо), з огляду на що, наявні підстави вважати, що місцем виконання виконавчого напису є наступна адреса: АДРЕСА_3

Водночас суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 378 ЦПК України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

За таких обставин судом встановлено, що дана справа не підсудна Малиновському районному суду міста Одеси.

Отже, компетентним та належним судом для розгляду даної справи є Суворовський районний суд міста Одеси.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 статті 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до п. 1 частини першої статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частинами першою та другою статті 32 ЦПК України визначено, що спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку, що справу необхідно передати для розгляду за правилами альтернативної підсудності за зареєстрованим місцем проживання позивача.

Враховуючи викладене, підстави для розгляду даної цивільної справи Малиновським районним судом м. Одеси відсутні, а справа підлягає передачі за підсудністю, на розгляд до територіальної юрисдикції Суворовського районного суду міста Одеси (65003, м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 68).

На підставі викладеного та керуючись ст. 30, 31, 32, 187, 260, 353, 378 ЦПК України, Малиновський районний суд міста Одеси

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС»» (, 02094, м. Київ, Б. Верховної Ради, будинок, 34, офіс, 511), Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, будинок, 15, літера Б, інше, поверх перший), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович (10008, м. Житомир, вул. Велика Бердичівська, буд.35) приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шуляченко Микола Борисович (65033, Одеська обл., м. Одеса, вулиця Домбровського Владислава, буд. 4-А, офіс 122) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню передати за підсудністю до Суворовського районного суду міста Одеси (65003, м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 68).

Копію ухвали про передачу справи за підсудністю направити заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її проголошення, з урахуванням п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою підсудністю з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала складена та підписана 15.10.2024 року.

Суддя: Н.О. Шевчук