КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 367/3969/22
провадження № 22-ц/824/3569/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.

при секретарі Халепчук Д. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Похиленка Андрія Володимировича на рішення Бородянського районного суду Київської області від 11 жовтня 2023 року в складі судді Міланіч А. М.,

встановив:

28.09.2022 ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути зі ОСОБА_2 на свою користь різницю між фактичним розміром шкоди та виплатою страхового відшкодування в розмірі 932 014, 71 грн, 3 % річних в розмірі 174 65,70 грн, інфляційні втрати в розмірі 167 753, 51 грн, витрати за проведення автотоварознавчого дослідження - 3 050 грн.

Також просив відшкодувати судові витрати по справі, що складаються з судового збору в сумі 11 202, 83 грн та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 18 500 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_2 посилався на те, що 12.02.2022 приблизно о 18 год. 15 хв. а/д М-07 Київ-Ковель 33 км сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), за участі автомобіля «Volvo V 90», д.н.з. НОМЕР_1 , під його керуванням та автомобіля «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 13 червня 2022 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована ПрАТ «СК «Євроінс Україна», яке на виконання умов договору страхування, оформленого полісом обов`язкового страхування №АР/2064521, 06.09.2022 здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 127 400 грн.

Відповідно до звіту № 01-28/05 від 28.05.2022 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого автомобіля «Volvo V 90», д.н.з. НОМЕР_1 , вартість відновлюваного ремонту становить 1 002 625, 21 грн, ринкова вартість 1 268 954 грн, вартість матеріального збитку 1 059 414, 71 грн.

Відповідно до статті 1194 ЦК України відповідач повинен сплатити йому різницю між фактичним розміром збитку та страховим відшкодуванням в сумі 932 014 грн 71 коп. (1 059 414,71 грн - 127 400 грн).

На підставі частини другої статті 625 ЦК України на відповідача також покладається обов`язок зі сплати інфляційних втрат у сумі 167 753, 51 грн та 3 % річних за період з 13.02.2022 до 28.09.2022 у сумі 17 465, 70 грн.

Відповідач добровільно відшкодовувати збитки відмовляється. У зв`язку з цим просив позов задовольнити.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 11 жовтня 2023 року вказаний позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування завданої йому внаслідок ДТП, яка сталася 12 лютого 2022 року, майнової шкоди 932 014, 71 грн, три проценти річних в розмірі 17 465, 70 грн, інфляційні втрати в розмірі 167 753, 51 грн та на відшкодування витрат по оплаті звіту спеціаліста суб`єкта оціночної діяльності 3 050, 00 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування витрат по сплаті судового збору 11 202, 83 грн та на відшкодування витрат по наданню правничої допомоги 34 400, 00 грн.

30.11.2023 представник ОСОБА_2 - адвокат Похиленко А. В. на рішення Бородянського районного суду Київської області від 11 жовтня 2023 року подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що судове рішення не відповідає приписам ст. 265 ЦПК України, в рішенні частково визначена описова частина та частково визначена мотивувальна частина, тим самим місцевий суд допустив порушення норм процесуального права.

В описовій частині рішення відсутня інформація щодо процесуальної дії у даній справі, відсутня інформація стосовно ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 14 жовтня 2022 року про передачу матеріалів позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування до Бородянського районного суду Київської області.

В мотивувальній частині відсутня інформація щодо мотивованої оцінки кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Так, в мотивувальній частині рішення відсутня оцінка аргументу відповідача щодо вимог позивача, які ґрунтуються на нормах ст.625 ЦК України. Вказана норма застосовується лише до боржників за грошовим зобов`язанням. ОСОБА_2 не є боржником за грошовим зобов`язанням по відношенню до позивача.

Відсутня оцінка аргументу відповідача щодо неправомірності відшкодування витрат по наданню правничої допомоги. Представником позивача було заявлено до відшкодування витрати по наданню правничої допомоги 45 000 грн, а суд стягнув 34 000 грн, без жодної аргументації.

Відсутня оцінку аргументу відповідача щодо звіту про оцінку КТЗ 01-28/05, який не може бути належним та допустимим доказом встановлення розміру матеріального збитку, оскільки методичні підходи, методи та оціночні процедури застосовано з порушенням вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12 липня 2001 року № 2658-ІІІ (із змінами та доповненнями), Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 № 1440 (із змінами та доповненнями), Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України і Фонду державного майна України № 145/5/2092 від 24.11.03 р. із змінами від 24.07.2009 p., наказ № 1335/5/1159, зареєстрованими в міністерстві юстиції України 04.08.2009 p., опубліковано в «Офіційному віснику України» № 61 від 21.08.2009 р. (із змінами та доповненнями), та інших нормативно-правових актів з оцінки майна. Експерт не був попереджений про кримінальну відповідальність.

Витрати по оплаті звіту спеціаліста суб`єкта оціночної діяльності в сумі 3 050 грн відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повинен нести страховик, а не відповідач.

В позовній заяві невірно вказано найменування суду першої інстанції, до якого подається позовна заява, позовна заява підписана адвокатом Олексієнком М. М., але в матеріалах справи відсутні докази щодо права адвоката підписувати позовну заяву та представляти інтереси позивача в Бородянському районному суді Київської області, до позовної заяви не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

23.04.2024 представник ОСОБА_1 - адвокат Олексієнко М. М. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення Бородянського районного суду Київської області від 11 жовтня 2023 року без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Олексієнко М. М. заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Похиленко А. В. надіслав до суду клопотання, в якому просив розглянути апеляційну скаргу без його присутності. Вимоги, викладені в апеляційній скарзі, підтримав повністю та просив їх задовольнити.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Положеннями статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є, зокрема, діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах - шкода, завдана одній особі з вини іншої особи відшкодовується винною особою.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Судом встановлено, що 12.02.2022 приблизно о 18 год. 15 хв. а/д М-07 Київ-Ковель 33 км сталася ДТП, за участі автомобіля «Volvo V 90», д.н.з. НОМЕР_1 , під його керуванням та автомобіля «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 13 червня 2022 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, і на підставі п. 7 ч. 1 ст.247 КУпАП закрито провадження у справі у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована ПрАТ «СК «Євроінс Україна», яке на виконання умов договору страхування, оформленого полісом обов`язкового страхування №АР/2064521, 06.09.2022 здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 127 400 грн.

Відповідно до копії звіту № 01-28/05 від 28.05.2022 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого автомобіля «Volvo V 90», д.н.з. НОМЕР_1 , вартість відновлюваного ремонту даного автомобіля становить 1 002 625, 21 грн, ринкова вартість 1 268 954,78 грн, вартість матеріального збитку 1 059 414, 71 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 932 014 грн 71 коп., суд першої інстанції правильно виходив з того, що вказані вимоги є обґрунтованими та підтверджені належними доказами.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19).

Положення статей 76, 102 - 113 ЦПК України визначають висновки експертів як один із засобів встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що звіт № 01-28/05 від 28.05.2022 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого автомобіля «Volvo V 90», д.н.з. НОМЕР_1 , не може бути належним та допустимим доказом встановлення розміру матеріального пошкодження ТЗ, які були отримані внаслідок ДТП, є необґрунтованими.

Як вбачається з ремонтної калькуляції №2333 від 28.05.2022 до звіту №01-28/05 від 28.05.2022, складеної за допомогою програми «AUDATEX», вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Volvo V 90», д.н.з. НОМЕР_1 , становить 1 002 625,21 грн.

Колегія суддів погоджується з доводами позивача про те, що визначення розміру збитків на підставі ремонтної калькуляції, складеної за допомогою комп`ютерної програми «AUDATEX», не суперечить умовам чинного законодавства про оціночну діяльність , оскільки вказана програма рекомендована пунктом 59 додатку 8 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Обсяг пошкоджень транспортного засобу підтверджується фотододатками. Аналіз ринку подібного майна відображено у додатках до цього звіту.

Відповідно до п. 5. 2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ ( після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату.

ОСОБА_4 не довів, що відсутність його при огляді пошкодженого автомобіля вплинуло на правильність проведених розрахунків.

З огляду на те, що огляд пошкодженого транспортного засобу не було проведено представником страховика у встановлений строк, позивач мав право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди.

З клопотанням про призначення судової автототоварознавчої експертизи ОСОБА_2 до суду не звертався.

Згідно з абзацом чотирнадцятим пункту 4.14 розділу ІV Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня1998 року № 53/5, у вступній частині висновку експерта зазначаються: попередження (обізнаність) експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за статтею 384 Кримінального кодексу України або за відмову від надання висновку за статтею 385 Кримінального кодексу України.

Колегія суддів погоджується, що у звіті № 01-28/05 від 28.05.2022 про оцінку вартості збитку відсутнє попередження експерта про кримінальну відповідальність, проте згідно зі змістом оскаржуваного рішення суд першої інстанції не надавав йому оцінки як висновку експерта, останній виконано до пред`явлення позов у цій справі за зверненням учасника справи, тому вимоги ст. 106 ЦПК України на вказані правовідносини не поширюються.

Відповідач та його представник не надали суду у цій справі належних, допустимих доказів (іншого висновку експерта тощо) у спростування доказів позивача.

Понесені позивачем витрати на проведення оцінки пошкодженого майна здійснено для відновлення свого порушеного права, а отже, вони є реальними збитками в розумінні ст. 22 ЦК України.

Факт понесення цих витрат позивачем підтверджений достатніми та допустимими доказами, а відтак, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув їх з відповідача.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині стягнення 3% річних та інфляційних витрат.

Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 44 та 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц зроблено висновок, що «стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення».

Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування майнової шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.

По своїй суті зобов`язання про відшкодування майнової шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру відшкодування.

Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки відшкодування шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір відшкодування шкоди. Тільки після конкретизації змісту зобов`язання про відшкодування шкоди за допомогою рішення суду або договору про відшкодування шкоди, те чи інше зобов`язання може бути кваліфіковане як грошове, і відповідно може відбутися прострочення боржника (особи, що завдала шкоди) щодо його виконання.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 03 квітня 2019 року (справа №757/3725/15-ц).

У справі, що переглядається, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договір про відшкодування шкоди не укладався.

За таких підстав суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що на правовідносини сторін поширюються вимоги ст. 625 ЦК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 трьох процентів річних в сумі 17 465 грн 70 коп. та інфляційних втрат в сумі 167 753 грн 51 коп., ухваливши в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо змісту судового рішення не може бути підставою для скасування судового рішення або зміни рішення, оскільки це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

До позовної заяви позивачем було надано належні докази як на підтвердження сплати судового збору, так і на підтвердження повноважень представника позивача, а тому доводи апеляційної скарги щодо подання заяви без дотримання вимог статей 175, 177 ЦПК України є необґрунтованими.

Направлення справи за підсудністю до іншого суду не потребувало повторної сплати судового збору та ЦПК України не зобов`язує надання іншого ордеру на представництво в суді, до якого було направлено справу.

Рішення суду першої інстанції про відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу в розмірі 34 400 грн не містить мотивів визначення такого розміру.

Так, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини 1, 2 статті 133 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята-шоста статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.

З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи (висновки в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року в справі № 357/380/20 (провадження № 14-20цс22)).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року в справі №751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування в справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Під час визначення суми відшкодування суд має керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі висновки сформульовані в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

На підтвердження обставин понесення в суді першої інстанції витрат на правову допомогу представник позивача - адвокат Олексієнко М. М. надав:

- договір №15/02/22-ЦС про надання професійної правничої допомоги від 15.02.2022, відповідно до якого базова вартість професійної правничої допомоги визначається сторонами в додатковій угоді №1 до Договору, що є невід`ємною частиною договору;

- додаткову угоду №1 до договору №15/02/22-ЦС про надання професійної правничої допомоги від 15.02.2022;

- додаткову угоду №3 до договору №15/02/22-ЦС про надання професійної правничої допомоги від 15.02.2022;

- меморіальний ордер від 15.02.2022 на суму 15 000 грн (призначення платежу: сплата за правничу допомогу згідно договору №15/02/22-ЦС від 15.02.2022);

- копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги;

- платіжну інструкції від 01.09.2022 на суму 10 000 грн;

- платіжну інструкції від 17.04.2023 на суму 4 000 грн;

- платіжну інструкції від 17.05.2023 на суму 4 000 грн;

- платіжну інструкції від 17.06.2023 на суму 4 000 грн;

- платіжну інструкції від 12.07.2023 на суму 4 000 грн;

- платіжну інструкції від 07.09.2023 на суму 4 000 грн;

- акти виконаних робіт від: 16.02.2022, 25.08.2022, 28.09.2022, 13.04.2023, 17.06.2023, 15.06.2023, 11.07.2023.

Письмових клопотань щодо зменшення розміру витрат позивача на правничу допомогу із обґрунтуванням неспівмірності та нерозумності такого розміру відповідач суду першої інстанції не подавав.

Однак суд з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою-шостою, дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

В заяві від 11.10.2023, крім іншого, вказано, що адвокат Олексієнко М. М. надав послуги зі складення та подання повідомлення про ДТП до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» від 16.02.2022 - 2 400 грн; усна консультація -1 600 грн ; дослідження матеріалів справи - 1 600 грн; складання адвокатського запиту - 1 600 грн; складання позовної заяви - 6 400 грн; складання заяви про долучення матеріалів - 1 600 грн; на розрахунок 3% річних та інфляційних втрат - 800 грн; на підготовку додатків до позовної заяви - 3 200 грн; на представництво в суді - 6 х 4 800 грн, всього 48 000 грн, з яких фактично сплачено 45 000 грн.

З огляду на те, що участь представника відповідача в судовому засіданні відповідно до додаткової угоди №3 становить 4 000 грн, останній приймав участь в судових засіданнях 13.04.23, 17.05.23, 11.07.23, 11.10.23, з яких судове засідання 13.04.23 не відбулось у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги, обґрунтованою сумою витрат в цій частині є 14 000 грн ( 2 000 грн +4 000 грн +4 000 грн +4 000 грн).

Також колегія суддів вважає доведеними надання адвокатом Олексієнком М. М. послуг : усна консультація ( 1 600 грн), дослідження матеріалів справи ( 1 600 грн), запит (1600 грн), заява про долучення матеріалів (800 грн), складання позовної заяви ( 6 400 грн).

Отже, доведеними є витрати на правничу допомогу в сумі 28 400 грн.

У частині першій, тринадцятій статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог (83,47%), рішення суду першої інстанції в частині відшкодування судових витрат підлягає зміні шляхом зменшення суми судового збору, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з 11 202 грн 83 коп. до 9 351 грн, а суми витрат по наданню правничої допомоги з 34 400 грн до 23 705 грн 48 коп.

Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_2 був звільнений від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, а апеляційна скарга задоволена на 16,53 %, з ОСОБА_1 в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2 777 грн 74 коп.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Похиленка Андрія Володимировича задовольнити частково.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 11 жовтня 2023 року в частині задоволення позову про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 трьох процентів річних в сумі 17 465 грн 70 коп. та інфляційних втрат в сумі 167 753 грн 51 коп. скасувати, ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 11 жовтня 2023 року в частині відшкодування судових витрат змінити.

Зменшити суму судового збору, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з 11 202 грн 83 коп. до 9 351 грн, а суму витрат по наданню правничої допомоги з 34 400 грн до 23 705 грн 48 коп.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути зі ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення Бородянського районного суду Київської області від 11 жовтня 2023 року в сумі 2 777 грн 74 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18.11.2024.

Суддя - доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук