Справа № 450/5680/24 Провадження № 2/450/2416/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі головуючого - судді Мусієвського В.Є., при секретарі Расяк С.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в:

09 грудня 2024 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, а саме нежитлового приміщення площею 60,3 кв.м, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 060.

До позовної заяви долучена заява ОСОБА_1 , у якій він просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, яке є предметом спору. Мотивував заяву тим, що відповідач неправомірно набув право власності на приміщення, майнові права на які з 02 липня 2019 року належать йому за договором купівлі-продажу майнових прав, що також встановлено рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 травня 2024 року, яке набрало законної сили. Водночас, 18 листопада 2024 року він дізнався, що ОСОБА_3 уклав з відповідачем договір купівлі-продажу майнових прав на частину приміщення позивача площею 60,3 кв.м, яке виділено з приміщення площею 89,4 кв.м. Повідомив, що ОСОБА_3 , з яким ОСОБА_2 уклав протиправний договір купівлі-продажу майнових прав, на даний час є обвинуваченим у кримінальному провадженні № 0000672 за шахрайство, в межах якого 28 вересня 2023 року накладено арешт на земельну ділянку кадастровий номер :02:001:0424 для унеможливлення вчинення дій щодо володіння, користування чи розпорядження майном, яке на ній розташоване, зокрема житлового будинку, в якому знаходиться належно йому нежитлове приміщення. Вказав, що арешт земельної ділянки не став перешкодою для введення житлового будинку 06 листопада 2023 року у експлуатацію та протиправного поділу (відокремлення) частини приміщення, яке ним придбано, з подальшою реєстрацією права власності 11 грудня 2023 року за відповідачем. Зазначив, що подальше невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання можливого рішення суду. Враховуючи наведене, просив заяву задовольнити.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається до суду, після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

За ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Із заяви про забезпечення позову вбачається, що ОСОБА_1 просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення площею 60,3 кв.м, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 060, та зареєстровано на праві приватної власності за ОСОБА_2 , однак майнові права на таке згідно рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 травня 2024 року, яке набрало законної сили, та договору купівлі-продажу майнових прав, належать йому.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу (такі правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 543/730/14-ц (провадження № 14-149цс18) та від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19).

У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення (частини сьома та восьма статті 158 ЦПК України ).

Отже, за змістом наведених вище приписів умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (пункт 35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20).

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії (постанова Великої Палати від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19).

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 909/835/18 зазначено, що "…повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу".

Також під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Однак, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам.

Забезпечення позову спрямоване проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, забезпечення ефективного судового захисту та можливості реального поновлення прав у разі прийняття судом рішення про задоволення позову.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 травня 2024 року, яке набрало законної сили 02 липня 2024 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано серед іншого за ОСОБА_1 майнові права на комерційні приміщення площею 12.3 кв.м та 89.4 кв.м, загальною площею 101.7 кв.м (будівельні/проектні номери приміщень 8.08 та 8.011, будівельна/проектна загальна площа 99.23 кв.м,), які знаходяться на цокольному поверсі багатоповерхового житлового будинку (корпус/секція 8) по АДРЕСА_2 , на земельній ділянці з кадастровим номером :02:001:0424, з 02.07.2019 року.

Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 404261178 від 18 листопада 2024 року вбачається, що нежитлове приміщення площею 60,3 кв.м, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 060, зареєстроване 11 грудня 2023 року за відповідачем ОСОБА_2 .

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що існує достатньо обґрунтована імовірність того, що ОСОБА_2 вчинятиме дії, які можуть істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду у даній справі, тому існує об`єктивна необхідність у забезпеченні позову шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення площею 60,3 кв.м, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 060, яке зареєстроване за відповідачем, з метою запобігання переходу прав на таке (його частини) до інших осіб. Такі заходи забезпечення позову є співмірним з негативними наслідками для власника майна, які можуть бути викликані застосуванням цього заходу.

Як передбачено положеннями ч. 7 ст. 153 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляду заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 81, 149, 150, 152, 153 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Заяву позивача ОСОБА_1 задовольнити.

Накласти арешт на нежитлове приміщення площею 60,3 кв.м, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 060, яке зареєстровано на праві приватної власності за ОСОБА_2 .

Для забезпечення відповідності виконавчого документа надати наступні анкетні дані стягувача та боржника:

- Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації проживання АДРЕСА_3 .

- Боржник: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_4 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її дію.

Суддя Мусієвський В.Є.