Справа № 282/1328/24
Провадження № 2/282/321/24
У Х В А Л А

Іменем України

10 грудня 2024 року

селище Любар

Суддя Любарського районного суду Житомирської області Носач В.М. розглянувши заяву заступника керівника Чуднівської окружної прокуратури Сивака Сергія Васильовича про відвід головуючого судді Носача Віталія Миколайовича у справі №282/1328/24 за позовом керівника Чуднівської окружної прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі Любарської селищної ради Житомирського району до ОСОБА_1 про повернення земельної ділянки та скасування державної реєстрації права оренди,-

УСТАНОВИВ:

В провадженні Любарського районного суду Житомирської області перебуває вказана цивільна справа.

10 грудня 2024 року до суду надійшла заява заступника керівника Чуднівської окружної прокуратури Сивака С.В. про відвід судді Носача В.М., яка мотивована тим, що під час підготовчого судового засідання в кримінальному провадженні №0000155 по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, ОСОБА_1 заявляв клопотання про відвід головуючого судді Любарського районного суду Носачу В.М. Відвід був мотивований тим, що суддя Носач В.М. є зятем ОСОБА_2 , з яким заявник перебуває в конфлікті, тому для запобігання виникнення сумнівів у неупередженості чи об`єктивності судді, обвинувачений просив відвести суддю Носача В.М. від розгляду кримінального провадження.

Ухвалою Чуднівського районного суду від 27.10.2022 заява ОСОБА_1 про відвід судді Носача В.М. від розгляду кримінального провадження №0000155 за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, була задоволена.

Враховуючи вказані обставини, прокурор вважає, що наявні підстави для вирішення питання про відвід головуючого судді Носача В.М. за позовом керівника Чуднівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Любарської селищної ради до ОСОБА_1 про повернення земельної ділянки та скасування державної реєстрації права оренди.

Розглянувши вказану заяву про відвід, перевіривши її доводи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.9 Конституції України кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права (ст.129 Конституції України, ч.1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Порядок вирішення заявленого відводу судді визначений статтею 40 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Частиною другою статті 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України, якщо суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Як вбачається з матеріалів справи №282/1328/24 ухвалою судді Любарського районного суду Житомирської області від 2 жовтня 2024 року відкрито провадження у вказаній справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

Підготовче засідання, яке відкладалось, призначено на 10 год. 00 хв. 18 грудня 2024 року.

10 грудня 2024 року від заступника керівника Чуднівської окружної прокуратури Сивака С.В. до суду надійшла заява про відвід судді Носача В.М., відтак таку вирішує суд, який розглядає справу.

Підстави для відводу судді визначені статями 36, 37 ЦПК України.

Так, відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.39 ЦПК України, відвід повинен бути вмотивованим.

Згідно ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» встановлено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Ключовим аспектом відводу є упередженість судді при розгляді справи, яка перебуває у його провадженні. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» (заява №33949/02) від 09 листопада 2006 року, особиста безсторонність суду призюмується, поки не надано доказів протилежного (про що зазначено у рішенні у справі «Ветштайн проти Швецарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Як вбачається з практики Європейського Суду про захист прав людини найважливішим питанням здійснення правосуддя незалежним, неупередженим та безстороннім судом є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість в демократичному суспільстві. В ряді рішень ЄСПЛ: Падовані проти Італії від 26.02.1993 р., Фей проти Австрії від 28.02.1993 р., Пуллар проти Сполученого Королівства від 10.06.1996 - на підставі тлумачення вищезазначеної статті Конвенції сформульовані загальні критерії безстороннього суду: суд повинен бути суб`єктивно та об`єктивно неупередженим - жоден з членів суду не може відкрито проявляти упередженість та особисту небезсторонність, при цьому особиста неупередженість є, доки не буде доведено інше і суд повинен бути об`єктивно безстороннім, тобто необхідні достатні гарантії, які виключають будь-які сумніви з цього приводу.

При цьому вирішується питання, чи дозволяють певні факти, які можливо перевірити, незалежно від поведінки судді, поставити під сумнів його неупередженість і чи можуть ці побоювання сторони вважатися об`єктивно обґрунтованими. Обов`язкового встановлення доказів, які б свідчили про реальний прояв суддею заінтересованості в остаточному рішенні по справі або про його намір не об`єктивно його вирішити не потрібно, достатньо вже того, що є підстави допускати можливим прояв його неупередженості. Існує два методи встановлення того, чи є суд неупередженим: перший полягає в спробі визначити особисте переконання або зацікавленість у справі конкретного судді, а другий - у визначенні того, чи зміг суддя забезпечити гарантії, що дають змогу позбавитися будь-яких правомірних сумнівів з цього питання.

Згідно пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000XII).

Стосовно об`єктивного критерію Європейський суд з прав людини також вказує, що необхідно перевірити чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був не безсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7серпня 1996 poку, п. 58).

Під час розгляду заяви про відвід будь-яких доказів, які б беззаперечно свідчили про наявність упередженості чи необ`єктивності судді Носача В.М. під час розгляду цивільної справи №282/1328/24, надано не було.

Однак, враховуючи те, що під час розгляду кримінального провадження №0000155 по обвинуваченню Хоми А.А., який є відповідачем по даній справі, останній заявляв відвід головуючому судді Носачу В.М., який був задоволений ухвалою Чуднівського районного суду 27.10.2022, тому з метою недопущення виникнення щонайменших сумнівів учасників процесу в об`єктивному та неупередженому розгляді справи №282/1328/24 суддею, а також уникнення будь-яких сумнівів учасників процесу у об`єктивності, законності і обґрунтованості вирішення справи, суд вважає за можливе задовольнити заяву про відвід судді Носача В.М.

Керуючись ст. ст. 36, 37, 40, 201 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву заступника керівника Чуднівської окружної прокуратури Сивака Сергія Васильовича про відвід головуючого судді Носача Віталія Миколайовича у справі №282/1328/24 за позовом керівника Чуднівської окружної прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі Любарської селищної ради Житомирського району до ОСОБА_1 про повернення земельної ділянки та скасування державної реєстрації права оренди - задовольнити.

Матеріали справи №282/1328/24 передати до канцелярії Любарського районного суду Житомирської області для визначення судді у порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.М. Носач