Номер провадження 2/404/2803/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді Іванової Н.Ю.

при секретарі - Коцюбі Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року до Кіровського районного суду м. Кіровограда звернувся представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, просив суд стягнути з відповідача на користь товариства суму заборгованості за кредитним договором № 816117314 в розмірі 47 152,80 грн., з яких 12 000 грн. сума заборгованості за основною сумою кредиту, 35 152,80 грн. сума заборгованості за відсотками.

В обґрунтування поданого позову зазначено, що 24 серпня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено договір кредитної лінії № 816117314, за умовами якого останньому надано кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі 12 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом до 07 вересня 2021 року.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 умови кредитного договору не виконує, а також на те, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги за вказаним договором, просив стягнути з нього заборгованість в розмірі 47 152,80 грн.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 лютого 2024 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.

Заперечуючи відносно наведених позивачем обставин, представником відповідача, адвокатом Боєвою О.В. подано до суду відзив, в якому вказано, що жодних повідомлень відповідач не отримував та і позивач не надає жодного доказу про надсилання відповідачу повідомлення про відступлення права вимоги, договору факторингу між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», реєстру прав вимоги, додатку №1 до позову не додано, належних та допустимих доказів, що підтверджують перехід права вимоги за договором кредитної лінії від первісного кредитора до товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (ТОВ «Таліон Плюс»), останнім не надано. При цьому, не може надати заперечення і по нарахуванню відсотків в розмірі 35 152,80 грн., оскільки розрахунку по нарахуванню відсотків не додано до позовної заяви.

Представником позивача подано відповідь на відзив, в якій вказано, що договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як для проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не було б укладено. Первісним кредитором надані докази, що підтверджують перерахування коштів та детальний розрахунок заборгованості. Зауважує, що позивач не здійснював жодних нарахувань до відповідача по даних боргових зобов`язань. ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не є стороною договору факторингу № 28/118-01 від 28 листопада 2018 року і не здійснювало контроль за процесом його укладення та виконання. Законодавством не передбачено обов`язку нового кредитора мати письмове підтвердження відправлення чи отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги. Всі договори факторингу укладені у відповідності до вимог чинного законодавства та є чинними і дійсними.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 березня 2024 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано у АТ КБ «Приват Банк» інформацію.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 березня 2024 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» належним чином завірені копії документів.

15 жовтня 2024 року від представника відповідача, адвоката Боєвої О.В. до суду надійшли додаткові пояснення у справі.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив суд здійснювати розгляд справи за його відсутності.

Відповідач та його представник, адвокат Боєва О.В. у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом установлено, що 24 серпня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії № 816117314, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі 12 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом, строком повернення до 07 вересня 2021 року.

Договір підписаний відповідачем з використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Цього ж дня між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до договору № 816117314 від 24 серпня 2021 року.

Платіжним дорученням підтверджується, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» здійснено переказ коштів в сумі 12 000 грн. на платіжну картку № НОМЕР_1 .

Додатковою угодою № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеною 31 грудня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (ТОВ «Таліон Плюс») та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», договір факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року викладено в новій редакції, згідно якої клієнт (ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») зобов`язується відступити фактору (ТОВ «Таліон Плюс») права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор (ТОВ «Таліон Плюс») зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнту (ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») за плату на умовах, визначених договором. Сторони погодили, що наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує.

Відповідно до Реєстру прав вимоги № 155 від 12 жовтня 2021 року, ТОВ «Таліон Плюс» набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 816117314.

20 жовтня 2022 року ТОВ «Таліон Плюс» відступило право вимоги за кредитними договорами ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» згідно договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року.

Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги № 1 до договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 816117314 в сумі 47 152,80 грн., з яких: 12 000 грн. заборгованості за основною сумою боргу та 35 152,80 грн. заборгованості за відсотками.

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором наданим позивачем, заборгованість відповідача за вказаним договором за період з 21 жовтня 2022 по 30 листопада 2023 складає 47 152,80 грн., з яких: 12 000 грн. заборгованості за основною сумою боргу та 35 152,80 грн. заборгованості за відсотками.

Згідно довідки АТ КБ «Приват Банк», на ім`я ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_2 в банку емітовано картку № НОМЕР_3 , на яку 24 серпня 2021 року здійснено переказ коштів на суму 12 000 грн. Також, вказане підтверджується випискою по рахунку за період з 24 серпня 2021 року по 01 вересня 2021 року.

За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, договір був укладений в електронній формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).

Всупереч умов укладених кредитного договору, зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів у строки і на умовах, передбачених договором, відповідачем належним чином не виконувалися, у зв`язку з чим, у нього виникла заборгованість.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Встановивши, що позивачем на підтвердження позовних вимог надано кредитний договір, договори про відступлення прав вимоги, витяги з реєстру боржників, розрахунки заборгованості, що підтверджують користування відповідачем кредитними коштами, які ним не повернуті, суд дійшов висновку про необхідність захисту прав ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» шляхом стягнення з відповідача суми заборгованості.

При цьому, суд звертає увагу, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження № 14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Позичальником не доведено належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених договором, презумпція правомірності яких не спростована.

В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року у справі № 6-14194св14, зроблено висновок, що підтвердженням суми заборгованості є кредитний договір, договір факторингу, який у встановленому порядку недійсним не визнаний та в якому визначено розмір відступленої заборгованості, та розрахунок кредитної заборгованості, здійснений банком при відступленні права вимоги.

Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, а боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора, що відповідає положенням статті 124 Конституції України.

Крім того, за змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особи, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним.

Договір, укладений між відповідачем та первісним кредитором, договори факторингу, укладені між первісними кредиторами та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності вказаних правочинів.

Доводи представника відповідача про те, що в матеріалах справи відсутні документальні підтвердження отримання грошових коштів, відсутні докази, які підтверджують наявність заборгованості спростовуються матеріалами справи.

Без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, без здійснення входу відповідача на веб-сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету укладання договору між сторонами є технічно неможливим. Належних і документальних доказів на спростування тверджень позивача щодо наявності на договорі електронного цифрового підпису одноразового ідентифікатора відповідачем не надано (висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 (справа № 732/670/19), від 12.01.2021(справа № 524/5556/19), від 31.08.2022 (справа № 280/4456/20), від 09.02.2023 (справа № 640/7029/19)).

Суд звертає увагу, що відповідачем не надано і не представлено належних і допустимих доказів того, що відповідні кредитні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорі або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить.

Таким чином, суд вважає доведеною обставину отримання відповідачем грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені укладеним кредитним договором і взяті на себе зобов`язання останній не виконав, у передбачені в договорі строки грошові кошти та нараховані відсотки не повернув, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

Твердження представника відповідача щодо того, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не доведено належними доказами набуття права вимоги за кредитними договорами спростовуються доказами, які містяться в матеріалах справи.

З урахуванням вищевикладеного, позов ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» слід задовольнити.

Задовольняючи позов, відповідно до статті 141 ЦПК України, суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.4,13,81,141,263-265,268,354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 47 152,80 грн. заборгованості за договором кредитної лінії № 816117314 від 24 серпня 2021 року та 2684 грн. судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», адреса місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_2 .

Повний текст судового рішення складено 15.10.2024 року.

Суддя Кіровського Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда