10.06.2024 Справа № 363/4397/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лукач О.П.,

за участю секретаря Мітясова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Вишгороді у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Вишгородська державна нотаріальна контора, Вишгородський відділ державної виконавчої служби і Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ), про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю та звільнення майна з-під арешту

ВСТАНОВИВ:

15.08.2023 до Вишгородського районного суду Київської області, засобами поштового зв`язку та за підписом представника позивача адвоката Іванченка О.О., надійшла вказана позовна заява, у якій, з урахуванням заяви від 10.06.2024 щодо допущеної описки у назві вулиці, а саме, у позовній заяві не вірно було зазначено « ОСОБА_5 » замість вірного « ОСОБА_6 », просить:

визнати за ОСОБА_1 , який зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , право власності за набувальною давністю на

частину житлового будинку загальною площею 34.9 кв.м., (житловою площею

18.0 кв.м.) позначений літерою «А» та належних до нього господарських та побутових будівель і споруд: сарай «Г», погріб «В», огорожу «1-2», колодязь «3», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ;

звільнити з-під арешту будинок за адресою: АДРЕСА_1 , накладеного Вишгородською державною нотаріальною конторою Київської області на підставі повідомлення б/н Вишгородський суд, зареєстрованого 14.09.2004 за реєстраційним номером обтяження 1302462 та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості про арешт нерухомого майна, будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , накладеного Вишгородською державною нотаріальною конторою Київської області на підставі повідомлення б/н Вишгородський суд, зареєстрованого 14.09.2004 за реєстраційним номером обтяження 1302462, архівний номер 3990691KIEV476, архівна дата 17.07.2001, дата виникнення: 21.04.1999, № реєстра: 11, внутр. № EA01893228F221317F40.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що на підставі договору дарування від 26.12.2000 ОСОБА_1 , на праві приватної власності належить житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою:

АДРЕСА_1 . Інша частина житлового будинку з надвірними будівлями за вказаною за адресою, за життя (до 25.11.1995) належала на праві приватної власності громадянину ОСОБА_7 на підставі рішення Вишгородського районного суду Київської області від 05.10.1995, зареєстрованого Вишгородським бюро технічної інвентаризації 31.10.2001 за №1674. Після смерті ОСОБА_7 належна йому житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1 , за життя (до 25.11.1995) ні ким не успадкована і ніхто не заявляв претензію щодо спірної частини вказаного домоволодіння. Крім того, дітьми померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 вчинено нотаріальні заяви, які підтверджують факт неприйняття спадщини та відсутності будь-яких претензій щодо

частини зазначеного житлового будинку, зокрема: заява ОСОБА_2 від 21.01.2010 за реєстровим номером 39; заява ОСОБА_4 від 21.01.2010 реєстровим номером 37; заява ОСОБА_3 від 21.01.2010 за реєстровим номером 38.Таким чином, відповідно до статті 335 ЦК України, після смерті ОСОБА_7 частина вказаного житлового будинку не має власника, адже, відповідно до статті 25 ЦК України, цивільна правоздатність ОСОБА_7 припинена у момент його смерті. У позові вказано, що, починаючи з 2011 року, позивач добросовісно заволодів та відкрито володіє в цілому житловим будинком, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , постійно користується зазначеним житловим будинком, сплачує комунальні послуги по утриманню даного житлового будинку 12 років.

Щодо вимог про звільнення майна з-під арешту, у позові зазначено, що з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 21.06.2023 №336503069 вбачається, що 14.09.2004 за №1302462 реєстратором Вишгородською державною нотаріальною конторою накладено обтяження на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого вказано ОСОБА_7 . При цьому, Вишгородською державною нотаріальною конторою накладено обтяження в цілому на будинок за вказаною адресою на підставі повідомлення б/н Вишгородський суд, зареєстрованого 14.09.2004 за реєстраційним номером обтяження 1302462, в тому числі і на частини належної позивачу, а тому вважає, що вказане у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження підлягає виключенню, з метою поновлення прав позивача. Позивач зазначає, що не має іншого засобу захисту свого права, як тільки звернення до суду з цивільним позовом, шляхом звільнення майна з-під арешту та виключення відомостей з Єдиного державного реєстру, оскільки захист порушеного права позивача у будь-який інший спосіб вбачається неможливим. Також, у позові зазначено, що позивачу не відомо, що стало підставою для накладання арешту на майно, оскільки із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості про арешт нерухомого майна, не вбачається номер судової справи, підстав накладання арешту (забезпечення позову, чи кримінальна справа в частині конфіскації майна, чи в межах виконавчого провадження, тощо).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.08.2023, для розгляду зазначеного позову визначено головуючого суддю Лукач О.П.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 21.08.2023 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу (представнику) строк протягом десяти днів, з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків, шляхом подання до суду позовної заяви у новій редакції з усунутими недоліками, про які зазначено в ухвалі суду.

01.09.2023 на електронну адресу суду, надійшов лист представника позивача адвоката Іванченка О.О., з долученими до нього доказами надсилання, у строк встановлений судом, на адресу суду засобами поштового зв`язку позовної заява у новій редакції та її копії.

Так, 06.09.2023, засобами поштового зв`язку, до суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків, до якої долучено позовну заяву у новій редакції та її копії відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб, при цьому, зазначивши у позовній заяві третіх осіб у справі, обґрунтування та вимоги позову залишилися незмінними.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 12.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання на 14.11.2023 о 14:00.

Також, вказаною ухвалою суду, за клопотання сторони позивача та у порядку

статті 84 ЦПК України, витребувано:

у Вишгородського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) витяг з реєстру про державну реєстрацію смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та на день смерті проживав за адресою: АДРЕСА_2 ;

у Вишгородської районної державної нотаріальної контори інформацію щодо відкриття спадщини після померлого ОСОБА_7 , який помер

ІНФОРМАЦІЯ_2 та на день смерті проживав за адресою: АДРЕСА_2 . У разі наявності, витребувано належним чином завірену копію спадкової справи до майна ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

у Київського обласного державного нотаріального архіву, філія №1 документи, а також інформацію щодо підстав накладення 14 вересня 2004 року за №1302462 Вишгородською районною державною нотаріальною конторою арешту, архівний номер 3990691КІЕV476, архівна дата 17 липня 2001 рік, дата виникнення: 21 квітня 1999 року № реєстра: 11, внутр. №ЕА01893228F221317F40 на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , із зазначенням власника ОСОБА_7 .

На стадії підготовчого провадження, учасники провадження не з`явилися, при цьому, від представника третьої особи Вишгородської державної нотаріальної контори та від представника відповідача Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності, на підставі наявних у матеріалах справи доказів, при цьому відповідач правом подати відзив на позовну заяву, а третя особа письмові пояснення щодо позову, не скористалися. Також від представника позивача надійшла заява про проведення підготовчого судового засідання та призначення справи до розгляду по суті без участі сторони позивача, зазначивши про відсутність у них заяв, клопотань та додаткових доказів.

Крім цього, на стадії підготовчого провадження:

від Вишгородської державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи №695 за 2010 рік до майна ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

від Вишгородського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) надійшов лист, з долученим до нього витягом з реєстру про державну реєстрацію смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

на виконання вимог ухвали суду від 12.09.2023 у частині витребування доказів, Київський обласний державний нотаріальний архів листом повідомив про відсутність інформації щодо заборони на житловий будинок, при цьому вказано, що спадкова справа після смерті ОСОБА_7 не заводилася та не видавалася з 25.11.1995 по 2004 рік, включно. До вказаного листа додано копію ухвали Вишгородського райсуду Київської області від 08.04.1999 про накладення арешту на нерухоме майно, що належало

ОСОБА_7 .

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області суду від 08.04.2024 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду на 10.06.2024 о 10:00 про, що повідомлено учасників провадження встановленому законом порядку.

16.04.2024 до суду, через систему «Електронний суд», представником третьої особи у справі Вишгородської державної нотаріальної контори подано заяву про розгляд справи у їх відсутності.

10.06.2024 до суду надійшли заяви від представника позивача про розгляд справи без участі позивача та його представника, зазначивши, що позовні вимоги підтримують та просять задовольнити, а також про уточнення назви вулиці, на якій знаходиться житловий будинок, який є предметом спору, а саме вірним є вулиця «Миколи Леонтовича», а не « ОСОБА_8 », додавши Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У призначене судове засідання учасники провадження не з`явились.

Вирішуючи питання про можливість розгляду справи у відсутності учасників провадження, суд враховує положення статті 223 ЦПК України, наявність у матеріалах справи клопотань/заяв представника позивача, представника відповідача та третьої особи Вишгородської державної нотаріальної контори, а також, що треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , отримавши судову повістку про виклик до суду, обізнані про перебування у провадженні суду справи, до суду не з`явилися, поважності причин неявки не повідомили, правом подати письмові пояснення щодо позовну, не скористалися. Конверти із судовими повістками про виклик до суду, надіслані третій особі ОСОБА_4 , повернулися до суду без вручення адресатові з причин «за закінченням терміну зберігання».

Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, на підставі частини другої

статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до статті 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позову, з таких підстав.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України та статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (стаття 12 ЦПК України).

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу(групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що 26.12.2000 між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_9 , укладено Договір дарування частини житлового будинку з відповідними частинами надвірних будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.16).

У договорі зазначено, що подарована позивачу частина будинку, належала ОСОБА_9 на підставі рішення Вишгородського районного суду Київської області від 05.10.1995, зареєстрованого у Вишгородському БТІ 31.10.1995 в реєстрову книгу за №1674.

Вказаний Договір (серія АВО №687866) посвідчений приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Левчук О.Б., реєстровий №7995, а також 08.02.2001, за реєстровим №1674 у реєстровій книзі №9, право власності ОСОБА_1 на частину житлового будинку, зареєстровано у Вишгородському БТІ, про що міститься відповідна відмітка на Договорі.

Так, рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 05.10.1995 встановлено факт, що свідоцтво про право особистої власності на будинок АДРЕСА_1 на ОСОБА_10 і заповіт від 03.10.1975 від імені ОСОБА_11 належить ОСОБА_12 . Визнано за ОСОБА_9 і ОСОБА_7 право власності по частині будинку АДРЕСА_1 за кожним (а.с. 17).

Згідно реєстраційного посвідчення від 31.10.1995, Вишгородське БТІ посвідчило, що частину житлового будинку в АДРЕСА_1 , зареєстровано Вишгородським БТІ на праві особистої власності за ОСОБА_7 на підставі рішення Вишгородського районного суду від 05.10.1995 та записано в реєстрову книгу під реєстром №1674 (а.с. 18).

25.11.1995, у віці 88 років, помер ОСОБА_7 , 1907 року народження, що підтверджується свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис №103, а також Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті (а.с.134, 158).

Як убачається із спадкової справи №695/2010, до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 , 01.11.2010 до Вишгородської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулася донька спадкодавця ОСОБА_2 , зазначивши у заяві, що її батько ОСОБА_7 , 1907 року народження, проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та, на день його смерті, залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок АДРЕСА_3 . Спадщину вона прийняла, шляхом сумісного проживання з померлим, та просить видати свідоцтво про право на спадщину за законом на вказане спадкове майно. Також

ОСОБА_2 зазначено, що інших спадкоємців, крім неї, немає (а.с. 133).

02.03.2011 державним нотаріусом Вишгородської районної державної нотаріальної контори Дудченко Г.Г. видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 на житловий будинок АДРЕСА_4 ) (а.с. 149, 152).

Як убачається із матеріалів спадкової справи №695/2010, Вишгородською районною державною нотаріальною конторою, під час здійснення перевірки та встановлення підстав для видачі ОСОБА_2 свідоцтва про право власності на спадкове майно, не встановлено інших, крім ОСОБА_2 , спадкоємців після смерті ОСОБА_7 .

Водночас, як убачається із долучених стороною позивача до позовної заяви копій заяв від 21.01.2010, діти ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 : ОСОБА_2 , 1939 року народження, ОСОБА_4 , 1937 року народження, та ОСОБА_3 , 1949 року народження, підтвердили, що термін на прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_7 вони пропустили, на спадщину, а саме частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , не претендують, звернутися до суду з питанням про поновлення пропущеного терміну, наміру не мають. Вказані заяви посвідчено приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Грицаєнко Ю.І. та зареєстровано у реєстрі за номерами 37, 38, 39 (а.с. 20-22).

У технічному паспорті на житловий будинок індивідуального житлового фонду, АДРЕСА_1 , складеного 10.12.2000, власником будинку зазначено ОСОБА_1 . Також розрахункова книжка по оплаті за природний газ та інші послуги газового господарства за адресою АДРЕСА_1 , особовий рахунок оформлено на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 23, 24).

Згідно долучених до позовної заяви матеріалів, встановлено, що договори та особові рахунку щодо комунальних послуг, які надавалися за адресою: АДРЕСА_1 , з 2011 року по березень 2023 рік, укладалися, оформлялися та за послуги сплачувалося позивачем ОСОБА_13 (а.с. 26-32).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, станом на 21.06.2023 на будинок АДРЕСА_1 , накладено обтяження: арешт (архівний запис), реєстровий номер обтяження: 1302462, зареєстровано: 14.09.2004 за №1302462 реєстратором: Вишгородська районна державна нотаріальна контора, підстава обтяження: повідомлення, б/н, Вишгородський суд, об`єкт обтяження: будинок, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле , адреса: АДРЕСА_1 , власник: ОСОБА_7 , ОСОБА_7 , Причина відсутності коду: архівний запис, додаткові дані: Архівний номер: 3990691KIEV476, Архівна дата: 17.07.2001, Дата виникнення: 21.04.1999, № реєстра: 11, внутр.. №EA01893228F221317F40 (с. 19).

У відповідь на адвокатський запит від 28.06.2023, щодо питання надання інформації стосовно ухвалення Вишгородським районним судом Київської області рішення щодо арешту житлового будинку, Вишгородський районний суд Київської області, листом від 12.07.2023 №01-15/104/2023, повідомив адвокату Іванченку О.О., що відповідно до реєстраційних журналів Вишгородського районного суду Київської області, у період з січня по грудень 2004 року, даних про реєстрацію заяв від громадян з прізвищами « ОСОБА_14 » та « ОСОБА_15 » про забезпечення позову, не виявлено. Також повідомлено, що оскільки у запиті відсутні посилання на реквізити цивільної справи, яка перебувала в провадженні Вишгородського районного суду Київської області, а саме: номер справи, назва сторін (позивач, відповідач), предмет позову, суд, наразі, позбавлений можливості віднайти інформацію стосовно ухвалення Вишгородським районним судом Київської області у 2004 році рішення щодо арешту житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 33).

У відповідь на адвокатський запит що зареєстрований Вишгородською державною нотаріальною конторою 04.07.2023 за №323/01-16, щодо надання інформації/копії документів щодо накладання арешту 14.09.2004 за №1302462, завідувач Вишгородської державної нотаріальної контори О.Шило, повідомив адвокату Іванченку О.О., що документи до 2009 року були передані на зберіганні до Київського обласного державного нотаріального архіву (Київська область, місто Вишневе, вулиця Лесі Українки, 86)

(а.с. 34).

Київський обласний державний нотаріальний архів, листом від 17.07.2023 відмовив адвокату Іванченку О.О., що дана інформації, що містить нотаріальну таємницю (а.с. 35).

На виконання вимог ухвали Вишгородського районного суду Київської області про витребування доказів, Київський обласний державний нотаріальний архів надіслав копію ухвали Вишгородського районного суду, на підставі якої було накладено заборону щодо гр. ОСОБА_7 , зазначивши, що інформації про зняття заборони надати не можуть, у зв`язку з її відсутністю. Разом з цим повідомлено, що згідно архівного фонду № 68 (Вишгородська районна державна нотаріальна контора), що знаходиться на зберіганні в Київському обласному державному нотаріальному архіві, після смерті гр. ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкова справа не заводилась та не видавалась з 25.11.1995 по 2004 рік включно. Підстава: Фонд № 68, алфавітна книга обліку спадкових справ за 1995-2004 p.p. (а.с. 159).

Так, як убачається із копії ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 08.04.1999, надісланої до суду Київським обласним державним нотаріальним архівом, у справі (без зазначення її номеру) за позовом ОСОБА_16 до ОСОБА_7 про стягнення 2185,20 грн та моральної шкоди 15000 грн, було накладено арешт на житловий будинок АДРЕСА_5 , правовстановлюючі документи на ім`я ОСОБА_7 (а.с. 160). Крім цього, як зазначено у вказаному судовому рішення, ухвалою суду від 12.03.1999 накладено арешт на особисте майно ОСОБА_7 .

Стаття 328 ЦК України визначає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Частиною першою стаття 334 ЦК України передбачено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Також, враховуючи положення статей 16, 344, 396 ЦК України, до набуття права власності на майно за набувальною давністю особа, яка володіє майном, має право на захист свого володіння від третіх осіб, які не є власниками майна і не мають прав на володіння цим майном в силу іншої передбаченої законом чи договором підстави. Таким чином, давнісний володілець має право на захист свого володіння відповідно до вимог статей 387,391 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Частиною четвертою статті 344 ЦК України передбачено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Також, згідно статті 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам. Фактичне володіння чужим майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади

(п. 13 Постанови).

Так, судом встановлено, що позивач 06.12.2000 отримав у дар та зареєстрував право власності на частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та звертаючись до суду з позовом про визнання права власності на іншу частину вказаного будинку за набувальною давністю, зазначив, що з 2011 року користується в цілому вказаним житловим будинком, та вважає, що внаслідок відкритого, безперервного володіння зазначеним будинком, має право на частину будинку, яка не має власників, в силу положень статті 344 ЦК України.

Також враховується, що позивач обслуговує, ремонтує, оплачують комунальні послуги в повному обсязі не лише щодо належної йому половини будинку, а в цілому, при цьому інших власників, крім як ОСОБА_7 до 25.11.1995, нині немає, а іншого способу захистити свої майнові права щодо набуття права власності на частину вказаного будинку, відсутні.

Беручи до уваги, що позивач ОСОБА_1 добросовісно заволодів частиною будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та продовжує відкрито, безперервно та добросовісно користуватися вказаною чстиною більше 12 років, а в позасудовому порядку відсутні підстави для оформлення права власності на частину цього житловий будинок, жодних спадкоємців, які б претендували на зазначене майно судом не встановлено, відтак ці обставини, на переконання суду, є достатніми підставами для набуття позивачем ОСОБА_1 права власності на зазначений будинок за набувальною давністю.

Щодо звільнення з-під арешту майна будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості про арешт нерухомого майна, накладеного Вишгородською державною нотаріальною конторою Київської області на підставі повідомлення б/н Вишгородський суд, зареєстрованого 14.09.2004 за реєстраційним номером обтяження 1302462, архівний номер 3990691KIEV476, архівна дата 17.07.2001, дата виникнення: 21.04.1999, № реєстра: 11, внутр. № EA01893228F221317F40, слід зазначити таке.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 2 постанови № 5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснив, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Згідно із частиною другою статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до статті 41 Конституції України, статей 317, 319, 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, відповідно до вимог статті 391 ЦК України право власності позивача, як абсолютне право, має бути захищене лише при доведенні самого факту порушення.

Вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15.05.2013.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Вендітеллі проти Італії» (1994) суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань.

Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону України від 17.07.1997 №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Підстав для арешту належної позивачу на праві приватної власності частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , судом не встановлено. А тому, наявність арешту на належну позивачу на праві власності частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а також іншої частини, якою від володів протягом більше 12 років та має право бути її власником за набувальною давністю, порушує законні права та інтереси позивача, який не був стороною у справі за позовом ОСОБА_16 до ОСОБА_7 , у якій ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 08.04.1999, накладено арешт на будинок в цілому.

Як встановлено судом, через наявність обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо арешту всього нерухомого майна, позивач обмежений у праві здійсненні свого права на розпорядження власністю.

Реалізувати своє право на звільнення майна з-під арешту, шляхом здійснення відповідних запитів щодо з`ясування підстав накладення арешту на нерухоме майно, встановлення осіб, в інтересах який арешт було накладено, та внесення відомості про обтяження у 2004 році, зважаючи на відсутність підстав для обмеження права власності позивача, беручи до уваги, що іншого способу захисту порушеного права власності позивача, аніж того, що ним обрано, за наявних обставин не вбачається, а тому, враховуючи завдання цивільного судочинства, метою якого є ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, зокрема, фізичних осіб, наявні підстави для задоволення позовних вимог про скасування обтяження щодо арешту всього майна, що належить ОСОБА_1 .

Крім того, не зняття арешту з майна боржника протягом тривалого часу за відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Такий висновок зробив Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду постанові від 13липня 2022 року справі №2/0301/806/11.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з частиною 2 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставою для реєстрації припинення обтяження є в тому числі й рішення суду, що набрало законної сили.

Виходячи з вищевикладеного, на час звернення із заявою до суду за наявності заборони відносно майна - житлового будинку, що є предметом розгляду вказаної справи порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача, підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття заборони з майна.

З урахуванням викладеного, суд, оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності, достовірності та допустимості, а в сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку, про задоволення позову.

Керуючись статтею 41 Конституції України, статтями 11, 15, 16, 316, 317, 319, 321, 328, 344, 386, 387, 391, 396, 397 ЦК України, статтями 2, 4, 5, 12, 13, 76-89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272-274, 278, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позов ОСОБА_1 до Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_17 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Вишгородська державна нотаріальна контора, Вишгородський відділ державної виконавчої служби і Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ), про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю та звільнення майна з-під арешту задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на частину житлового будинку, загальною площею 34.9 кв.м. (житловою площею 18.0 кв.м.), позначений літерою «А» та належних до нього господарських та побутових будівель і споруд: сарай «Г», погріб «В», огорожу «1-2», колодязь «3», що знаходяться за адресою:

АДРЕСА_1 .

Звільнити з-під арешту будинок за адресою: АДРЕСА_1 , накладеного Вишгородською державною нотаріальною конторою Київської області на підставі повідомлення б/н Вишгородський суд, зареєстрованого 14.09.2004 за реєстраційним номером обтяження 1302462 та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна відомості про арешт нерухомого майна, будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , накладеного Вишгородською державною нотаріальною конторою Київської області на підставі повідомлення б/н Вишгородський суд, зареєстрованого 14.09.2004 за реєстраційним номером обтяження 1302462, архівний номер 3990691KIEV476, архівна дата 17.07.2001, дата виникнення: 21.04.1999, № реєстра: 11, внутр. № EA01893228F221317F40.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 01.07.2024.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса АДРЕСА_6 ;

Відповідач: Димерська селищна рада Вишгородського району Київської області, , юридична адреса: 07330, Київська обл., Вишгородський р-н,

смт. Димер, вул. Соборна, 19;

Третя особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_7 ;

Третя особа: ОСОБА_3 , 1949 року народження, РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_8 ;

Третя особа: ОСОБА_4 , 1937 року народження, РНОКПП НОМЕР_5 , адреса:

АДРЕСА_9 ;

Третя особа: Вишгородська державна нотаріальна контора, , адреса: Київська обл., м. Вишгород, площа Шевченка, 1;

Третя особа: Вишгородський відділ державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), , адреса: 07301, Київська обл.,

м. Вишгород, вул. Межигірського Спаса, 6.

Суддя О.П. Лукач