Справа № 481/1432/24
Провадж.№ 2/481/412/2024
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.11.2024 року Новобузький районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді Вжещ С.І.,

за участю секретаря судових засідань Юхименко Т.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника третьої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 , третя особа орган опіки та піклування Новобузької міської ради, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

27.08.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Новобузького районного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_4 , зазначивши третьою особою орган опіки та піклування Новобузької міської ради, у якому просив позбавити батьківських прав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по відношенню до неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач свої вимоги мотивував тим, що з 2017 року по 2021 рік він перебував у шлюбі з ОСОБА_4 . Від даного шлюбу мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У вересні 2021 року шлюб між ним та ОСОБА_4 було розірвано та визначено рішенням суду проживання дитини разом з ним. З 2021 року син проживає разом з ним та повністю знаходиться на його утриманні. З моменту розлучення ОСОБА_4 не турбувалась про сина, не приймала участі у його вихованні, не цікавилась його здоров`ям, будь-якої матеріальної допомоги на утримання сина не надає, аліменти на утримання сина не сплачує, та має заборгованість по аліментам. Відповідачка свідомо самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно сина та не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.08.2024 року матеріали справи передані до провадження судді Вжещ С.І.

З метою визначення підсудності суддею Вжещ С.І. 30.08.2024 року через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» було зроблено запит про місце реєстрації ОСОБА_4 .

Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 761289 від 30.08.2024 року особу ( ОСОБА_4 ) не знайдено.

30.08.2024 року в порядку ч.5 ст.165 ЦПК України суд звернувся до голови Новобузької об`єднаної територіальної громади Баштанського району Миколаївської області щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання ОСОБА_4 .

03.09.2024 року судом отримано відповідь за вх. №5986/24 про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знята з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Інформація щодо реєстрації місця проживання особи відсутня.

Ухвалою судді від 04.09.2024 року відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання 18 вересня 2024 року 11:00 годину.

Ухвалою суду від 18.09.2024 року на підставі п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України відкладено судовий розгляд по справі на 30.09.2024 року о 11:30 год.

Ухвалою суду від 30.09.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті, суддею одноособово на 16.10.2024 року о 09:15 год.

16.10.2024 року розгляд справи не відбувся у зв`язку з тим, що суддя Вжещ С.І. з 14:30 год. 14.10.2024 року по 11:20 год. 18.10.2024 року перебувала у нарадчій кімнаті по кримінальному пролвадженню № 481/1239/17.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Новобузької міської ради Захарчук В.О. в судовому засіданні вважала за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_4 стосовно її неповнолітнього сина ОСОБА_3 , посилаючись на те, що остання ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, не спілкуються з ним в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не проживає разом із сином. Також повідомила, що ОСОБА_4 на засідання комісії щодо розгляду питання про доцільність позбавлення останньої батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , не з`явилась, надала заяву, в якій не заперечувала щодо позбавлення її батьківських прав стосовно сина.

Відповідачка ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду, на виклик суду не з`явилась, відзив на позов не подавала, надала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення та просила справу розглядати без її участі.

Суд, розглянувши матеріали справи, дав оцінку зібраним доказам, вважає, що неявка відповідачки не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , про що свідчить свідоцтво про народження, серії НОМЕР_1 , видане Новобузьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 12.05.2017 року.

Також судом встановлено, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дитини.

Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області № 481/1006/21 від 10.09.2021 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , зареєстрований 24.02.2017 року відділом реєстрації актів цивільного стану Новобузького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 12, розірвано. Після розірвання шлюбу ОСОБА_4 залишено шлюбне прізвище « ОСОБА_5 ». Визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_1 .

Відповідачка аліменти на утримання дитини не сплачує та станом на 30.07.2024 року має заборгованість по аліментам у розмірі 63589,58 гривень, про що свідчить розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 67717276, наданий 30.07.2024 року Другим відділом державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

З характеристики, виданої директором Новобузького ліцею № 1 Новобузької міської ради Миколаївської області Трофименко А. від 08.08.2024 року, вбачається, що ОСОБА_6 навчається у Новобузькому ліцеї №1 з 2023 року, мати ОСОБА_4 з сім`єю не проживає. У вихованні дитини участі не бере.

З акту обстеження умов проживання від 09.08.2024 року вбачається, що неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_2 . Умови проживання задовільні, в квартирі чисто, затишно, зроблено сучасний ремонт, є необхідні меблі та побутова техніка. Матеріально та фінансово сім`я забезпечена. Для проживання дитини відведено окрему кімнату, де є все необхідне для проживання та навчання дитини. Між батьком та сином склалися довірливі стосунки, батько дбає про розвиток дитини.

Згідно висновку органу опіки та піклування Новобузької міської ради Миколаївської області про доцільність позбавлення батьківських прав, наданого першим заступником міського голови в.о. міського голови Славінським О., №1854.02.12 від 30.09.2024 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_4 , відносно її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з ч.1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Відповідно до положень ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 9 Конвенції визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину.

Відповідно до ст.18 Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав та обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний та духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від батьківських обов`язків відповідно до закону.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Саме батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України і на кожного з них покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо.

Згідно вимог ст.ст.150, 155 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

Пунктами 1, 2 ч.1 ст.164 СК України передбачено, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ст. 165 СК України правом на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Таким чином, після повно, всебічно та об`єктивно встановлених обставин справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, та враховуючи, що відповідачка не цікавиться життям та розвитком дитини, не виконує обов`язки по утриманню дитини, її матеріальному забезпеченню, не вчиняє будь-яких дій спрямованих на забезпечення фізичного і духовного розвитку дитини, її навчання, підготовки до самостійного життя, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, суд вважає необхідним позбавити відповідачку батьківських прав щодо неповнолітньої дитини.

Суду також не надано будь-яких доказів на підтвердження здійснення перешкод відповідачці у реалізації батьківських прав та обов`язків щодо дитини.

При цьому, суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав, оскільки, на думку суду, він складений з урахуванням усіх конкретних обставин справи та не суперечить інтересам дитини.

Суд роз`яснює, що згідно ч.1 ст.166 СК України, особа, яка позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною.

Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам по справі, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Крім того, стаття 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991 року, та положення Декларації прав дитини регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу.

Керуючись ст.ст. 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 , третя особа Орган опіки та піклування Новобузької міської ради, про позбавлення батьківських прав, задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по відношенню до неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано .

У разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, апеляційна скарга подається у той же строк з дня виготовлення повного тексту рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідачка: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа: Орган опіки та піклування Новобузької міської ради, адреса місцезнаходження: 55601, Миколаївська область, м. Новий Буг, площа Свободи, 42.

Повний текст рішення виготовлений 18.11.2024 року.

Суддя С.І. Вжещ