Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.06.2024 м. Бар Вінницької області
Барський районний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді Салдан Ю. О.,
секретар судового засідання Іщук А. А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про розподіл судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП,
21.05.2024 у вказаній справі було ухвалено рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 127 338 (сто двадцять сім тисяч триста тридцять вісім) гривень 53 копійки як відшкодування майнової шкоди за пошкодження автомобіля, 4 380 (чотири тисячі триста вісімдесят) гривень витрат на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди, а всього 131718 (сто тридцять одна тисяча сімсот вісімнадцять) гривень 53 копійки майнової шкоди. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 20 000 (двадцять тисяч) гривень як відшкодування моральної шкоди. Призначено судове засідання для вирішення питання розподілу судових витрат на 11.06.2024 на 10:00 год.
У судове засідання учасники справи не з`явилися, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином, клопотання про відкладення розгляду питання розподілу судових витрат не подали.
Встановлено, що постановою Великої Палати рішення Барського районного суду Вінницької області від 26 листопада 2021 року, постанову Вінницького апеляційного суду від 25 квітня 2022 року, а також додаткову постанову Вінницького апеляційного суду від 31 травня 2022 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення майнової шкоди за пошкодження автомобіля, відшкодування моральної шкоди та пов`язаного з цими вимогами питання про розподіл судових витрат - скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Рішення Барського районного суду Вінницької області від 26 листопада 2021 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 25 квітня 2022 року у частині стягнення витрат за договором найму (оренди) транспортного засобу - залишено без змін.
Таким чином, після скасування попередніх судових рішень питання судових витрат залишилося невирішеним і рішенням суду від 21.05.2024 питання про розподіл судових витрат також вирішено не було.
Відповідно до частини 2-3 статті 256 ЦПК України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. (частина 3 статті 133 ЦПК України)
Згідно з частиною 6 статті 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Відповідно до частин 1, 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача ; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У позовній заяві стосовно тих вимог, які розглядалися під час цього нового судового розгляду позивач просив стягнути із ОСОБА_2 суму матеріальних збитків унаслідок пошкодження автомобіля в розмірі 337 680,00 грн, витрат на послуги з евакуації автомобіля в розмірі 4 380,00 грн, 20 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.
Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 21.05.2024 позовні вимоги задоволено частково, а саме стягнуто з відповідача на користь позивача 127 338 гривень 53 копійки як відшкодування майнової шкоди за пошкодження автомобіля, 4 380 гривень витрат на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди, 20 000 гривень як відшкодування моральної шкоди, тобто позовні вимоги задоволено на 42 %.

Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме в сумі 1928, 28 грн (4170 грн. 75 коп + 420 грн. 40 коп. х 42% = 1928, 28 грн).

Відповідно до частин першої-шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частиною 3 статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує : чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Статтею 137 ЦПК передбачені спеціальні правила розподілу витрат на правничу допомогу адвоката.

Так, нормами вказаної статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами 5, 6 статті 137 ЦПК України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з нормами статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є, серед іншого, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності фізичних осіб, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і осіб у судах під час здійснення цивільного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником додано квитанцію № 0.0..1 від 30.07.2020, згідно з якою ОСОБА_1 перерахував юридичній фірмі «Руденко та партнери» 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень згідно з договором про надання правової допомоги від 27.07.2020 № 064/20.

Відповідно до додатку №1 до договору про надання правової допомоги № 064/20 від 27.07.2020, фіксована сума гонорару становить 1500,00 гривень за годину роботи. Клієнт зобов`язаний сплатити суму гонорару авансовим платежем в розмірі 15000,00 гривень.

Відповідно до акту виконаних робіт від 26.11.2021, послуги з представництва інтересів ОСОБА_1 у Барському районному суді Вінницької області по справі за позовом до ОСОБА_2 , складання заяв, скарг, процесуальних документів, консультації і роз`яснення з правових питань надано в повному обсязі. Загальна вартість наданих послуг 15000 гривень.

Отже, матеріалами судової справи підтверджується, що адвокат готував процесуальні документи у справі, адвокат брав участь у судових засіданнях, що свідчить про реальність надання ним правничої допомоги ОСОБА_1 .

Оскільки позовні вимоги позивача задоволено частково у розмірі 42% від заявлених позовних вимог, тому на підставі п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме в сумі 6300 грн.

Ухвалою суду від 22.11.2023 було призначено судову транспортно-товарознавчу експертизу, оплату за яку покладено на позивача ОСОБА_1 .

Згідно з актом здачі-приймання висновку експерта №8114/2-21 від 12.02.2024 загальна вартість проведення експертизи становить 16281,52 грн, здійснено попередню оплату у вказаній сумі.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково на 42 %, то витрати на оплату експертизи підлягають відшкодуванню пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 6838,24 грн, які слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати на сплату судового збору в сумі 1928, 28 грн, на професійну правничу допомогу в сумі 6300 грн, на оплату транспортно-товарознавчої експертизи в сумі 6838,24 грн, а всього 15066,52 грн судових витрат.

Отже, виходячи з вищенаведеного розрахунку, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 належить стягнути понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень, витрати за оплату судового збору в розмірі 1670 (одна тисяча шістсот сімдесят) гривень 12 копійок, витрати за проведення транспортно-товарознавчої експертизи в сумі 16281,52 шістнадцять тисяч двісті вісімдесят одна) гривня 52 копійки.

Керуючись статтями 137, 141, 246, 270 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви і заяви про забезпечення позову в сумі 1928 (одна тисяча дев`ятсот двадцять вісім) гривень 28 копійок, на оплату професійної правничої допомоги в сумі 6300 (шість тисяч триста) гривень, на оплату транспортно-товарознавчої експертизи в сумі 6838 (шість тисяч вісімсот тридцять вісім) гривень 24 копійки, а всього 15066 (п`ятнадцять тисяч шістдесят шість) гривень 52 копійки судових витрат.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду, протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому додаткове рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому додаткового рішення суду.

Повний текст додаткового рішення складено 11.06.2024.

Суддя Юлія САЛДАН