КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Кафідової О.В., Оніщука М.І.,

секретар Ткаченко В.В.,

розглянувши апеляційну скаргу адвоката Сажієнко Інни Олексіївни, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Печерського районного суду міста Києва від 20 грудня 2022 року в справі за позовом Печерської районної в місті Києві державної адміністрації до ОСОБА_1 , треті особи: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва», Департамент комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про витребування майна з чужого володіння,-

в с т а н о в и в:

В липні 2018 року Печерська районна в місті Києві державна адміністрація звернулася з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва», Департамент комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про витребування майна з чужого володіння. Зазначила, що 10.05.2018 року Печерська районна в місті Києві державна адміністрація отримала службову записку КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м.Києва», якою повідомлено про незаконне заволодіння комунальним майном територіальної громади міста - нежитловим приміщенням НОМЕР_1, загальною площею 32,4 кв. м в будинку АДРЕСА_1 , право власності на яке зареєстровано за територіальною громадою м.Києва в особі Київської міської ради. Будинок АДРЕСА_1 перебуває на балансовому утриманні КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва». Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 19.04.2018 року, право власності на нежитлове приміщення № НОМЕР_1 , загальною площею 32,4 кв.м в будинку АДРЕСА_1 , було зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, серія та номер 1826, виданого 28.12.2017 року. Також виявлено, що у спірному нежитловому приміщенні невідомі особи здійснюють ремонтні роботи. Печерська районна в місті Києві державна адміністрація просила витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 в комунальну власність територіальної громади міста Києва та управління Печерської районної в місті Києві державної адміністрації приміщення НОМЕР_1, загальною площею 32,4 кв. м в будинку АДРЕСА_1 .

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 20 грудня 2022 року позов Печерської районної в місті Києві державної адміністрації задоволено. Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 в комунальну власність територіальної громади міста Києва та управління Печерської районної в місті Києві державної адміністрації приміщення НОМЕР_1, загальною площею 32,4 кв. м в будинку АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Печерської районної в місті Києві державної адміністрації 2 643,00 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову Печерської районної в місті Києві державної адміністрації відмовити. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, не відповідність рішення вимогам обґрунтованості та вмотивованості. Суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам ОСОБА_1 про відсутність у Печерської районної в місті Києві державної адміністрації права на звернення із даним позовом та не навів у рішенні суд відповідних мотивів. Згідно чинного законодавства право на витребування майна з чужого незаконного володіння належить лише власнику такого майна. Позовна заява обґрунтована тим, що власником нежитлового приміщення АДРЕСА_2 в особі Київської міської ради. Відтак, саме Київська міська рада наділена правом звернутися з позовом про витребування вказаного майна з чужого незаконного володіння. Відповідні повноваження Київської міської ради як власника майна територіальної громади позивачеві Печерській районній в місті Києві державній адміністрації делеговані не були. Печерська районна в місті Києві державна адміністрація не надала належних, допустимих та достатніх доказів того, що зареєстроване за ОСОБА_1 на праві власності нежитлове приміщення взагалі колись входило до складу майна, яке належить Київській міській раді на підставі рішення Київської міської ради від 27 грудня 2001 року № 208/1642 «Про формування комунальної власності територіальних громад районів міста Києва»; рішення Київської міської ради від 02.12.2010 № 284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва»; розпорядження Київської міської державної адміністрації від 10.12.2010 № 1112 «Про питання організації управління районами в місті Києві»; рішення Київської міської ради від 22.05.2013 № 359/9416 «Про внесення змін у додаток 6 до рішення Київської міської ради від 32.12.2010 № 284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва». Позивач визначив фізичні характеристики об`єкта нерухомості, який бажає витребувати у відповідача, які відмінні від характеристик наявного у відповідача об`єкта. Зокрема, не співпадає загальний розмір приміщення та його складові частини. Відповідач є власником об`єкта нерухомого майна, реєстраційний номер 000, тоді як Київській міській раді належить об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер 000. З матеріалів справи вбачається, що Комунальному підприємству «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва» задовго до подачі вказаного позову було відомо, що нежитлове приміщення АДРЕСА_3 належить на праві на праві власності ОСОБА_3., який в подальшому продав вказане майно ОСОБА_1 . А тому не можна вважати доведеним фактом вибуття об`єкта права власності поза волею власника. Частиною 2 статті 328 ЦК України встановлена презумпція правомірності набуття права власності, за якою право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не встановлено в судовому порядку або незаконність набуття права власності прямо не передбачена законом. Факт неправомірності набуття права власності, якщо це не передбачено законом, слід доказувати, а правомірність набуття права власності передбачає його законність і добросовісність. Обов`язок спростування зазначеної презумпції належними, допустимими та достовірними доказами покладається на особу, яка її заперечує, а оцінка таких доказів здійснюється судами з урахуванням вимог ЦПК України. Суд першої інстанції це не врахував. Відповідач ОСОБА_1 набув право власності на спірне нерухоме майно на підставі укладеного з ОСОБА_3 договору купівлі-продажу від 28.12.2017. Підставою для набуття права власності ОСОБА_3 був договір купівлі-продажу договору купівлі-продажу, зареєстрований на Товарній будівельно-паливній біржі «Українська біржа» у виконання біржового контракту №. 4/0807 від 18.08.1993 за реєстраційним номером №4/0807-827, недійсність якого не встановлено. Відтак в даному випадку відсутні підстави для застосування вимог ст.ст. 387, 388 ЦК України та витребування майна від відповідача, як добросовісного набувача. Наголошує на тому, що задоволення позовних вимог про витребування майна з володіння відповідача, як добросовісного набувача, призведе до порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в такому випадку на відповідача буде покладений індивідуальний та надмірний тягар.

В апеляційній інстанції представник ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Представники Печерської районної в м.Києві державної адміністрації, Департаменту комунальної власності м.Києва просять відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

В судове засідання представник КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва» не з`явився, повідомлений про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у його відсутність.

Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 грудня2010 року № 1112 «Про питання організації управління районами в м. Києві» будинок АДРЕСА_1 разом із вбудованими нежитловими приміщеннями переданий до сфери управління Печерської районної в місті Києві державної адміністрації. Згідно п. 4.16 розпорядження Київської міської державної адміністрації від 10 грудня 2010 року № 1112 районні в місті Києві державні адміністрації забезпечують захист майнових та немайнових прав територіальної громади м. Києва(а. с. 20-25 т. 1).

На підставі розпорядження Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 20 вересня 2013 року № 509 «Про перезакріплення майна, що перебуває в комунальній власності територіальної громади міста Києва, переданого до сфери управління Печерської районної в місті Києві державної адміністрації» будинок АДРЕСА_1 перебуває на балансовому утриманні Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» м. Києва» (а. с. 26-27 т. 1).

Згідно експлікації до плану приміщень громадського призначення, вбудованих в житловий будинок АДРЕСА_1 , загальна площа приміщень АДРЕСА_3 становить 32,4 кв. м (а. с. 11 т. 1).

Відповідно до службової записки КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» від 10.05.2018 року № 432/10-190 20 лютого 2018 року майстром ЖЕД «Печерськжитло» КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» було виявлено проведення ремонтних робіт з влаштування вхідної групи до приміщень НОМЕР_1, загальною площею 32,4 кв. м в будинку АДРЕСА_1 . Під час з`ясування підстав здійснення ремонтних робіт невідомими особами було встановлено, що вказане приміщення перебуває у власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, серія та номер 1826, виданого 28 грудня 2017 року (а. с. 13 т. 1).

Згідно довідки Комунального підприємства Печерського району м. Києва «Печерськжитло» від 18 грудня 2017 року № 5534 нежитлове приміщення НОМЕР_1 загальною площею 32,4 кв. м в будинку АДРЕСА_1 належало ОСОБА_3 , форма власності житла - приватизована, документ, що підтверджує право власності - №4/0807-827 від 25 серпня 1993 року (а. с. 30 т. 1).

З інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №121312024 від 19 квітня 2018 року вбачається, що нежитлове приміщення № НОМЕР_1 , загальною площею 32,4 кв. м в будинку АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, серія та номер 1826, виданого 28 грудня 2017 року (номер запису про право власності 24222281, реєстраційний об`єкт нерухомого майна 000) (а. с. 15-16 т. 1).

Разом з тим за інформацією Управління житлово-комунального господарства та будівництва Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 14 травня 2018 року № 01-11/616 відповідно до архівних даних Відділ приватизації державного житлового фонду Печерської райдержадміністрації, Відділ приватизації державного житлового фонду Управління житлово-комунального господарства та будівництва Печерської РДА в м. Києві, орган приватизації державного житлового фонду Печерської РДА в м. Києві, приватизацію приміщення АДРЕСА_3 не оформлювали (а. с. 14 т. 1).

Оскільки нежиле приміщення вибуло з власності територіальної громади без належних правових підстав, Печерська районна в місті Києві державна адміністрація порушила в судовому порядку питання про витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 в комунальну власність територіальної громади міста Києва та управління Печерської районної в місті Києві державної адміністрації приміщення НОМЕР_1, загальною площею 32,4 кв. м в будинку АДРЕСА_1 .

Суд першої інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог Печерської районної в місті Києві державної адміністрації. Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст. ст. 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 387 ЦК України загального правила власник має право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.

Положення статті 388 ЦК України застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.

Відповідно до висновків, викладених в постанові Великої Палати Верховного Судувід 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16, власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача.

Відповідно до висновків, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18, власник з дотриманням вимог ст. 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування не потрібно визнавати недійсними рішення органів державної влади чи місцевого самоврядування, які вже були реалізовані і вичерпали свою дію, оскаржувати весь ланцюг договорів та інших правочинів щодо спірного майна.

Відповідно до інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 20 лютого 2018 року нежитлові приміщення з 1 по 4 (група приміщень НОМЕР_1) в літ «А», загальною площею 32,4 кв. м в будинку АДРЕСА_1 , належать до комунальної власності на підставі рішення Київської міської ради «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва», серія і номер 284/5096 від 02 грудня 2010 року.

За розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 грудня 2010 року № 1112 «Про питання організації управління районами в м. Києві», будинок АДРЕСА_1 , разом із вбудованими нежитловими приміщеннями переданий до сфери управління Печерської районної в місті Києві державної адміністрації.

В матеріалах справи відсутні докази прийняття Київською міською радою рішень про передачу вказаних приміщень у приватну власність. При цьому позивач зазначає, що таких рішень Київська міська рада не приймала.

З`ясувавши обставини справи та надавши належну оцінку дослідженим доказам у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов законного і обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Печерської районної в місті Києві державної адміністрації та витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 приміщення НОМЕР_1, загальною площею 32,4 кв. м в будинку АДРЕСА_1 .

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що Печерська районна в місті Києві державна адміністрація не є належним позивачем. Відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 грудня 2010 року № 1112 «Про питання організації управління районами в м.Києві» будинок АДРЕСА_1 , разом із вбудованими нежитловими приміщеннями передано до сфери управління Печерської районної в місті Києві державної адміністрації. Цим рішенням також визначено, що районні в місті Києві державні адміністрації забезпечують захист майнових та немайнових прав територіальної громади м. Києва. А тому Печерська районна в місті Києві державна адміністрація є належним позивачем за вимогами про витребування спірного нежилого приміщення із чужого незаконного володіння.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на відсутність підстав для витребування приміщення НОМЕР_1, загальною площею 32,4 кв. м в будинку АДРЕСА_1 та добросовісність дій ОСОБА_1 .

Дослідженими судом доказами доведено, що приміщення № НОМЕР_1 , загальною площею 32,4 кв. м в будинку АДРЕСА_1 вибуло з володіння територіальної громади міста Києва поза її волею. Відповідач ОСОБА_1 не надав жодних доказів на підтвердження наявності правових підстав для вибуття права власності на вказані нежитлові приміщення з власності територіальної громади у приватну власність та переходу права власності до нього. До відзиву на позов відповідач надав лише копію документів про здійснення у спірному приміщенні будівельних робіт. Відтак, з урахуванням вибуття майна з володіння територіальної громади міста Києва поза її волею, суд першої інстанції дійшов законного і обґрунтованого висновку про наявність підстав для його витребування відповідно до положень ст. ст. 387, 388 ЦК України.

Суд першої інстанції обґрунтовано відхилив посилання відповідача про необхідність оспорення всіх попередніх правочинів як підставу для задоволення позову Печерської районної в м.Києві державної адміністрації. Право на витребування майна з чужого володіння не потребує визнання недійсним правочину, за яким майно вибуло від законного власника.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Сажієнко Інни Олексіївни, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а рішення Печерського районного суду міста Києва від 20 грудня 2022 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 червня 2024 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Кафідова О.В.

Оніщук М.І.