18 листопада 2024 року Єдиний унікальний № 501/3254/24 Провадження № 2/501/1456/24
РІШЕННЯ

Іменем України

13 листопада 2024 року м. Чорноморськ

Іллічівський міський суд Одеської області

у складі: головуючого судді - Тордія Е.Н. секретар судових засідань - Карпова Ю.А.

номер справи № 501/3254/24 провадження 2/501/1456/24

розглянувши в підготовчому судовому засіданні матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог: Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЛДІНГ ГРУПП» про поділ спільного майна подружжя,-

участь у справі приймали: представник позивача - ОСОБА_3

представник відповідача - ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад обставин правовідносин. Позиція позивача та відповідача.

27 липня 2024 ОСОБА_1 звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя.

В обгрунування позовних вимог зазначив ,що з відповідачем перебував у шлюбі , який зареєстровано 15 жовтня 2016 року Чорноморським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №517. Шлюб розірвано за рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 24 квітня 2024 року та набуло законної сили.

Позивач зазначає, що йому стало відомо про договір №6-К/Ил-19/В-19 від 19 липня 2023 року , що укладений відповідачем та ТОВ «БІЛДІНГ ГРУПП» на придбання майнових прав на комору № 6 площею 2 кв.м. на 6 поверсі в 19-поверховому жилому будинку, що будується та розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте позивач вважає, що договір №6-К/Ил-19/В-19 було укладено фактично в один період із договором №5-К/Ил-19/В-19 від 17 січня 2017 року , а тому є спільним майном подружжя.

Домовленість щодо поділу майнових прав на комору № 6 площею 2 кв.м. на 6 поверсі в 19-поверховому жилому будинку, в позасудовому порядку між сторонами відсутня, шлюбний договір не укладався, що стало підставою для звернення із позовами до суду. Тому просить суд, визнати недійсним договір, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «БІЛДІНГ ГРУПП» на придбання майнових прав на комору № 6 площею 2 кв.м. на 6 поверсі в 19-поверховому жилому будинку, що будується та розташований за адресою: АДРЕСА_1 який фактично був укладений до 25 травня 2023 року та в подальшому оформлений документом №6-К/Ил-19/В-19 від 19 липня 2023 року.

В порядку поділу майна подружжя визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 грошові кошти, що були сплачені в період шлюбу ОСОБА_2 на користь ТОВ «БІЛДІНГ ГРУПП» за майнові права на комору № 6 площею 2 кв.м. на 6 поверсі в 19- поверховому жилому будинку, що будується та розташований за адресою:, АДРЕСА_1 та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 вартості майнових прав на комору № 6 площею 2 кв.м. на 6 поверсі в 19-поверховому жилому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 що були сплачені в період шлюбу ОСОБА_2 на користь ТОВ «БІЛДІНГ ГРУПП».

Представник позивача адвокат Фомін А.І. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та прохав їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача адвокат Лук`ян С.Г. в судовому засіданні заперечував проти пред`явленого позову, надав письмові заперечення , в яких прохав в задоволенні позовних вимог відмовити, через безпідставність та недоведеність.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі.

Ухвалою суду від 30 липня 2024 року позовна заява ОСОБА_1 у зв`язку з невідповідністю положенням ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України була залишена без руху.

Після усунення недоліків позовної заяви та отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідача по справі постановлена ухвала від 20 серпня 2024 року про відкриття провадження та розгляд справи за правилами загального провадження, призначено підготовче судове засідання на 3 вересня 2024 року.

Положеннями статті 174 Цивільного процесуального кодекс України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

21 січня 2024 року представником відповідача до суду надісланий відзив на позовну заяву, який ухвалою суду від 6 березня 2024 року було повернуто відповідно до п.1 ч.4 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України.

3 вересня 2024 року представником відповідача надісланий відзив на позовні вимоги.

9 вересня 2024 року представником позивача подано заяву про зміну предмету позову.

Відзиву на змінену позовну заяву представником відповідача суду не надано.

Ухвалою суду від 13 листопада 2024 року підготовче засідання закрито , справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 24 квітня 2023 року шлюб між ОСОБА_1 ОСОБА_2 розірвано. Рішення суду набуло законної сили 25 травня 2024 року.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 12 грудня 2023 року у цивільній справі № 501 /635/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя затверджена мирова угода.

Згідно Договору №6-К/Ил-19/В-19 від 19 липня 2023 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «БІЛДІНГ ГРУПП» остання придбала майнові права на комору № 6 площею 2 кв.м. на 6 поверсі в 19-поверховому жилому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 .

Акт прийому - передачі комори №6 в 19-поверховому жилому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 від 28 липня 2024 року , засвідчує факт передачі нерухомого майна та є невід`ємною частиною Договору №6-К/Ил-19/В-19 від 19 липня 2023 року.

Довідка від 28 липня 2024 року видана ТОВ «БІЛДІНГ ГРУПП» ,засвідчує факт того , що ОСОБА_2 повністю сплатила вартість комори №6 площею 2 кв.м. на 6 поверсі в 19-поверховому жилому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 .

Право власності ОСОБА_2 на комору № 6 площею 2 кв.м. на 6 поверсі в 19-поверховому жилому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровано у Державному реєстру речових прав за № 100.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази приймає наступне рішення.

Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми.

Статтею 2 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.3 ст.12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частина 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, передбачає ,що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п.1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, є визнання права.

Відповідно до ч.3 ст. 368 Цивільного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 372 Цивільного кодексу України визначено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до положень ч.1 ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою

Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Стаття 63 Сімейного кодексу України регламентує, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

За приписами ч.1 ст. 68 Сімейного кодексу України,розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Частиною 1 ст. 69 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частинами 1, 2 ст.70 Сімейного кодексу України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку.

Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.

ОСОБА_1 звернувшись до суду з вищевказаним позовом стверджує, що договір №6-К/Ил-19/В-19 від 19 липня 2023 року , є таким що підлягає визнанню недійсним , оскільки вказане майно придбано за час шлюбу з ОСОБА_2 , разом з іншим майном розподіл якого , завершений згідно мирової угоди затвердженої судом.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За ч.2 ст. 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається .

У відповідності до ч.3 ст. 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною 1 ст. 638 Цивільного кодексу України, передбачено ,що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

В разі відсутності у договорі тієї чи іншої істотної умови (умов), даний факт може свідчити про не укладення договору, а не про його недійсність (якщо інше прямо не передбачено законом) чи нікчемність. Водночас, визначення договору як неукладеного може мати місце на стадії укладення договору, а не за наслідками виконання його сторонами.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 червня 2020 року у справі №145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) зазначила, що у разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини (п. 7.17).

Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено (7.18).

У п. 7.26 вказаної постанови Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує до ч. 2, 3 ст. 215 Цивільного кодексу України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є не вчиненими.

Подібна за змістом позиція викладена в постанові Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №904/4703/20 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі №227/3760/19-ц.

При цьому не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами.

Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону (пункт 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17).

Відповідно до ч.1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно до ч.1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Судом враховується, що угода щодо спірного нерухомого майна укладена 19 липня 2023 року, на цей час шлюб між сторонами розірвано.

Наявність укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «БІЛДІНГ ГРУПП» оспорюваної угоди та факт її виконання , свідчить про те, що обидві сторони бажали укласти вказаний правочин, і що їхній зовнішній вираз волі (волевиявлення) відповідав внутрішній волі.

Право власності ОСОБА_2 зареєстровано у встановленому законом порядку (витяг з Державного реєстру речових прав № 100).

Презумпція правомірності правочину відповідачем в процесі розгляду справи не спростована.

Стаття 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд відповідно до ч. 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, під час розгляду даної справи судом не встановлено і стороною позивача не доведено наявності обставин, з якими закон пов`язує недійсність правочину в силу закону (нікчемність), обставин які дають підстави вважати, що зміст зазначеного правочину суперечить законодавству України та актам, прийнятим відповідно до нього.

Також , позивачем та його представником не надано належних та допустимих доказів,що ОСОБА_2 придбала спірне нерухоме майна за спільні кошти подружжя.

Висновок суду.

Оцінивши надані докази у їх сукупності , надавши їм належну правову оцінку суд дійшов висновку , що позовні вимоги ОСОБА_1 є недоведеними , а відтак задоволенню не підлягають.

Судові витрати.

За умова ч 1, п.2 ч.2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог,у разі відмови в позові на позивача.

Керуючись ст. ст. 2,12,13, 81, ,141,258,263,265,268 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі ст. 203,204, 215, 372, 392 628, 638 Цивільного кодексу України , ст. 60, 63,68, 69, 70 Сімейного кодексу України суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Товариство з обмеженою відповідальністю «Білдінг Групп») про поділ спільного майна подружжя - відмовити.

Повний текс рішення виготовлено 18 листопада 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Одеського апеляційного суду або через Іллічівський міський суд Одеської області тридцяти днів із дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набуває законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий