Провадження № 2/641/196/2024 Справа № 641/4137/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2024 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Богдан М.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2

свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судових засідань Двірник О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Харківської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

31 травня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Харківської міської ради про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, в якому просить встановити факт її проживання однією сім`єю із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнати за нею право на спадкування за законом, як спадкоємиці четвертої черги на квартиру АДРЕСА_1 , що залишилась після смерті спадкодавця ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона, ОСОБА_1 у 1979 році за місцем своєї колишньої роботи познайомилась із ОСОБА_5 , 1956 р.н., яка на той час проживала за адресою АДРЕСА_2 разом із своїми батьками - матір?ю ОСОБА_6 , батьком ОСОБА_7 та рідною сестрою ОСОБА_8 1954 р.н. 3 моменту знайомства вони здружились і дуже часто проводили дозвіл разом, вона добре знала сім?ю ОСОБА_9 , а вони її. Приблизно з середини 1980 року вона, у зв?язку із тим, що в неї була неблагопристойна сім?я (батьки випивали та часто сварились), за пропозицією батьків ОСОБА_5 , позивач переїхала жити до них. До сім?ї ОСОБА_9 була прийнята як їх родичка. Саме з цього моменту вони фактично почали жити однією сім?єю, приймаючи участь у житі один одного. Вона також познайомилась з оточуючими сім?ї ОСОБА_9 , які також сприймали її як родичку, яка з ними постійно проживає.

Маги ОСОБА_5 - ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Батько ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Після смерті батьків ОСОБА_5 залишилась їх чотирьох кімнатна квартира АДРЕСА_3 . В цій квартирі стали проживати позивач, ОСОБА_5 , та її рідна сестра ОСОБА_8 . Прописаною в цій квартирі ОСОБА_1 не була, оскільки була прописана за місцем проживання своїх батьків в квартирі АДРЕСА_4 .

Внаслідок відсутності постійного заробітку за квартирою АДРЕСА_3 стала накопичуватися заборгованість за комунальними послугами. Наприкінці 2004 року ОСОБА_1 отримала у власність за заповітом після смерті своїх батьків квартиру АДРЕСА_4 . Зважаючи на свої сімейні зобов?язання вона вирішила продати цю квартиру, а за отримані кошти вони з сестрами Рейзельман погасили борги та приватизували квартиру АДРЕСА_3 , приватизація відбулась на ім?я ОСОБА_5 та ОСОБА_8 . Оскільки ця квартира потребувала багато витрат вони вирішили її продати та придбати іншу, більш меншу і не таку витратну.

07.05.2004 року ОСОБА_5 та ОСОБА_8 оформили договір продажу квартири АДРЕСА_3 , а 14.05.2004 року вони придбали двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , оформивши договір купівлі-продажу на ім"я ОСОБА_5 .

3 07.07.2004 року вони всі втрьох, ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 офіційно зареєстровані, як особи, які проживають у квартирі АДРЕСА_1 . З моменту придбання вищевказаної квартири, вони втрьох продовжили проживати однією сім?єю, так саме як і до цього мали спільні витрати, спільний бюджет, спільне харчування, купували майно для спільного користування, приймали участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надавали один одному взаємну допомогу, всі разом користувались житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_8 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 .

Похованням ОСОБА_8 вони займались у двох - позивач і ОСОБА_5 , а ОСОБА_5 мені вже довелось ховати позивачу ОСОБА_1 .

3 моменту смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 .

Ані ОСОБА_8 , ані ОСОБА_5 не мали більше жодних родичів, не були одружені та не мали дітей, заповіт померлі не оформлювали.

15.09.2020 року позивач звернулась до Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори із заявою про відкриття спадкової справи та прийняття у спадщину за законом квартири АДРЕСА_1 .

02.10.2020 року Державний нотаріус Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Нікуліна О.М. відмовила у вчинені нотаріальних дій, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємцю четвертої черги з підстав відсутності встановленого судом факту проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем.

Викладені обставини зумовили позивача звернутися до суду із вказаним позовом.

В поданому відзиві 30 серпня 2021 року представник відповідача Харківської міської ради проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт. Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання, наявність лише документів, пов`язаних зі смертю та похованням спадкодавця, не є доказом перебування з ним у фактичних сімейних відносинах.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, доводи, викладені у відзиві на позовну заяву підтримав.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, заслухавши, допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у 1979 році за місцем своєї роботи познайомилась із ОСОБА_5 , 1956 р.н., яка на той час проживала за адресою АДРЕСА_2 разом із своїми батьками - матір?ю ОСОБА_6 , батьком ОСОБА_7 та рідною сестрою ОСОБА_8 1954 р.н.

З 1980 року ОСОБА_1 переїхали жити до сім`ї ОСОБА_9 .

Мати ОСОБА_11 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 .

Батько ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_2 .

В 2004 року ОСОБА_1 отримала у власність за заповітом після смерті своїх батьків квартиру АДРЕСА_4 .

29 квітня 2004 року згідно приватизаційного платіжного доручення № 2584-Х2, квартиру АДРЕСА_3 , було приватизовано на ім`я ОСОБА_5 та ОСОБА_8 .

07.05.2004 року ОСОБА_5 та ОСОБА_8 оформили договір продажу квартири АДРЕСА_3 .

14.05.2004 року ОСОБА_5 , згідно договору купівлі-продажу № 1581, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Зінченко Р.П. придбала двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно довідки № 2764 від 10.09.2004 року, виданої КЖЕП № 122 у квартирі за адресою: АДРЕСА_6 , з 07 липня 2004 року були зареєстровані ОСОБА_5 , 1956 року народження, ОСОБА_8 , 1954 року народження та ОСОБА_1 , 1959 року народження.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_7 свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 від 15.09.2016 року.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_8 свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 від 02.04.2020 року.

Відповідно до акту на ритуальні послуги та предмети ритуального призначення (Крематорій) від 02 квітня 2020 року, виданого КП «Риутал» ХМР організацією, проведенням та оплату поховання ОСОБА_5 здійснювала ОСОБА_1 .

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_6 , яка належала їй на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу № 1581, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Зінченко Р.П.

За життя ОСОБА_8 та ОСОБА_5 заповіт не складали.

15.09.2020 року позивач звернулась до Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори із заявою про відкриття спадкової справи та прийняття у спадщину за законом квартири АДРЕСА_1 .

Постановою Державного нотаріуса Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Нікуліною О.М. від 02 жовтня 2020 року позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємцю четвертої черги, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_5 , з підстав відсутності встановленого судом факту проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем.

Відповідно до статей 4 та 19 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, свобод чи інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних відносин.

Відповідно до положень ст. 293 ЦПК України суд встановлює юридичні факти, що мають значення для охорони прав і інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до діючого законодавства юридичний факт встановлюється судом за умови підтвердження доказами.

Так, на підставі наданих до суду письмових доказів та показів свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , судом встановлено, що ОСОБА_1 на час відкриття спадщини постійно проживала та по теперішній час зареєстрована разом із спадкодавцем ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , за однією адресою: АДРЕСА_6 , з 07 липня 2004 року по дату відкриття спадщини, а саме: по 01.04.2020 року.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, крім того, право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статей 1216, 1217 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами першої та другої статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що інших спадкоємців, окрім ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_5 немає.

Змістом положень статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною другою статті 1274 ЦК України встановлено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), підлягають врахуванню правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів:

а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем;

б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину в судовому розгляді не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (п. 23).

Згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Оскільки в позасудовому порядку позивач не може оформити своїх спадкових прав через відсутність документів, що підтверджують факт постійного проживання із спадкодавцем, вона вимушена звернутись до суду з відповідним позовом.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання за нею права власності на майно, належне померлій ОСОБА_5 , також підлягають задоволенню у повному обсязі, адже ці вимоги належним чином обґрунтовані та підтверджуються наявними матеріалами справи, показами свідків, фотокартками.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, зважаючи на всі вищезазначені норми закону, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 законними та обґрунтованими, у зв`язку із чим вони підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 16, 328, 1216-1218, 1222, 1258, 1264, 1268-1269, 1296 ЦК України, ст.ст. 4, 13, 19, 81, 258-259, 263, 265, 268, 273, 293, 315, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Харківської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права спадкування за законом - задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 однією сім`єю з ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 з ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, як спадкоємцю четвертої черги після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 .

Відповідач: Харківська міська рада, , місце знаходження: м. Харків, м-н Конституції, 7.

Суддя М.В.Богдан