Провадження №2/748/954/24
Єдиний унікальний № 748/3710/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" листопада 2024 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі

головуючого судді Костюкової Т.В.

за участю секретаря судового засідання Шкоди А.Ю.

відповідача - ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м. Чернігів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» Дараган Ю.О. діючи в інтересах товариства на підставі довіреності від 08.04.2024 року звернулася в суд з позовом про стягнення заборгованості, у якому зазначає про те, що 04.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 03566-02/2022, за яким в результаті неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань утворилася заборгованість в розмірі 15305,00 грн, що складається з 5000,00 грн основного боргу та 10305,00 грн заборгованості за відсотками, яку просить стягнути.

В подальшому 08.12.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТРУМ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 08122022, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) Товариству з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» за плату належні йому Права Вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» приймає належні Товариству з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТРУМ» Права Вимоги до Боржників, вказаних у Реєстрі боржників.

Згідно Реєстру боржників до Договору факторингу № 08122022 Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 15305,00 грн, що складається з 5000,00 грн основного боргу та 10305,00 грн заборгованості за відсотками

Відповідно до пункту 1.2 Договору факторингу Паво вимоги переходить до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» з моменту підписання сторонами Акту прийому- передачі Реєстру Боржників, після чого Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості.

Позивач зазначає, що ОСОБА_1 має перед ним непогашену заборгованість за кредитним договором № 03566-02/2022 в розмірі 15305,00 грн, що складається з 5000,00 грн основного боргу та 10305,00 грн заборгованості за відсотками

Чернігівський районний суд Чернігівської області своєю ухвалою від 21 серпня 2024 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін ( а.с 32-33)

Відповідно до п. 5 ст. 279 ЦПК України за клопотанням однієї зі сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 24 вересня 2024 року суд постановив проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с 56-57)

В судове засідання призначене на 16 жовтня 2024 року з`явився відповідач ОСОБА_1 та просив суд поновити строк для подачі відзиву на позовну заяву яке суд задовольнив.

25.10.2024 року на адресу суду надійшов відзив на позов відповідно до якого відповідач позов не визнає в повному обсязі з тих підстав що позивачем не доведено належними доказами факту надання кредиту на платіжну карту клієнта,відсутні докази перерахування коштів позивачем та отримання коштів відповідачем. Також відповідач зазначає,що з початку повномасштабного вторгнення на території міста Чернігів та Чернігівської області велись активні бойові дії в період з 24.02.2022 року . Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 було введено на всій території України воєнний стан строком на 90 діб який неодноразово продовжувався і триває на даний час. Листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 року №2024/02.0.-7-1 було засвідчено форс-мажорні обставини та підтверджено що зазначені обставини з 24.02.2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними невідворотними та об`єктивними обставинами по зобов`язаннях, строк виконання яких настав з умовами Договору і виконання, яких стало неможливим у встановлений термін, внаслідок настання форс-мажорних обставин. Відповідач вказує, що військова агресія російської федерації проти України стала підставою для введення воєнного стану, остання є загальновідомим фактом, визнаним та засвідченим Торгово-промисловою палатою України , як форс мажорна обставина, а відповідно строк зобов`язання за договором відкладається відповідно до часу якого діють форс-мажорні обставини, з урахуванням чого позовні вимоги задоволенню не підлягають. Окремо, відповідач зазначає, що з 02.12.2022 року він на підставі Указу Президента України №69/2022 призваний у Збройні Сили України та з 03.12.2022 року перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується військовим квитком, копію якого він надає на підтвердження вказаних обставин , а відповідно в силу положень п.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» йому не мали нараховуватися штрафні санкції. В задоволенні позовних вимог просить відмовити.

Позивач у строки передбачені для надання відповіді на відзив надав до суду відповідну заяву по суті від 04.11.2024 року. У відповіді на відзив вказує, що факт укладення кредитного договору № 03566-02/2022 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та відповідачем мав місце. Договір відповідачем підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором W0832. Відповідачу 04.02.2022 року ( дату укладення договору фінансового кредиту) перерахована сума коштів 5000 грн, що підтверджується випискою АТ КБ «Приватбанк» по картковому рахунку НОМЕР_2 , що долучена самим же відповідачем як додаток до відзиву. Також зазначає, що первісним кредитором нарахування по відсоткам здійснювалося з 04.02.2022 року по 24.02.2024 року відповідно до п.1.1. - 1.3 Договору про надання фінансового кредиту , з 25.02.2022 року по 14.04.2022 року нарахування не здійснювалось у зв`язку з військовою агресією росії на території України, а з 17.04.2022 року по 04.06.2022 року нарахування здійснювалось згідно п.п. 2.4; 4.3 Договору. На підтвердження викладених обставин надано відповідний розрахунок. Окрім цього , зазначає, що кредитний договір укладено 04.02.2022 року строком на 30 днів ( до повномасштабного вторгнення росії на територію. України), первісним кредитором не здійснювалось нарахування заборгованості з 25.02.2022 року по 17.04.2022 року , після чого нарахування відповідно до умов договору здійснювалось по 04.06.2022 року, в той час як призваний ОСОБА_1 до лав ЗСУ 02.12.2022 року, з урахуванням чого доводи відповідача є безпідставними.

Судове засідання призначене на 19.11.2024 року позивач не заявився. В матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника (а.с. 67-68).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання з`явися, проти задоволення позову заперечував з підстав викладених у відзиві. Акцентував увагу суду на тому, що дійсно 04.02.2022 року на його картку була зарахована сума в розмірі 5000 грн, однак платник, який здійснив переказ не ідентифікований, а тому позивач не навів належних доказів, того що дана сума була отримана ним саме ТОВ «ФК «Інвеструм», кошти в позику він брав у численних фінансових компаніях, а тому чи дійсно звертався за наданням позики до ТОВ «ФК «Інвеструм» достеменно не пам`ятає. В задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі.

Оцінивши кожен наявний у матеріалах справи доказ на предмет його належності, допустимості, достовірності, а усі докази в сукупності та взаємозв`язку - на предмет їх достатності, суд встановив відповідні обставини, які вказують на характер кредитних правовідносин між сторонами, врегламентованих відповідними цивільно-правовими нормами, які підлягають застосуванню.

Судом встановлено, що 04.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту № 03566-02/2022 (надалі Договір) (а.с. 6-8). Відповідно до умов Договору Товариство надало Клієнту кредит в розмірі 5000,00 грн в день укладення Договору. Кредит надавався на власні потреби Клієнта строком на 30 діб, тобто до 05.03.2022. За користування кредитом встановлювалася оплата в розмірі 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,50% на добу. Кредит надавався в безготівковій формі на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом. Клієнт заповнив Заявку на отримання кредиту з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, попередньо пройшовши верифікацію з урахуванням визначених НБУ вимог.

Пунктом 3.1.4. Договору передбачалося право Товариства поступитися своїм правом вимоги за Договором третій особі без згоди Клієнта

Оскільки Клієнт неналежно виконував свої зобов`язання за договором, що призвело до утворення заборгованості, в подальшому 08.12.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТРУМ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 08122022, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) Товариству з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» за плату належні йому Права Вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» приймає належні Товариству з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТРУМ» Права Вимоги до Боржників, вказаних у Реєстрі боржників. (а.с. 9-11).

Відповідно до п. 1.2 Договору факторингу перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку № 2. Суд дослідив наявний в матеріалах справи Акт прийому-передачі Реєстру боржників за Договором факторингу № 08122022 від 08.12.2022 (а.с. 12), яким підтверджується факт набуття 08.12.2022 вимоги позивача до відповідача.

Згідно Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 08122022 від 08.12.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договоросм про надання фінансового кредиту № 03566-02/2022 в розмірі 15305,00 грн, що складається з 5000,00 грн основного боргу та 10305,00 грн заборгованості за відсотками (а.с. 13).

Таким чином, відповідач ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ним за Договором про надання фінансового кредиту № 03566-02/2022 в розмірі 15305,00 грн, що складається з 5000,00 грн основного боргу та 10305,00 грн заборгованості за відсотками , що підтверджується наявним у справі розрахунком заборгованості (а.с. 14).

Аргументи відповідача викладені у відзиві суд не бере до уваги так як останні спростовуються наступними матеріалами справи.

Зокрема, факт надання позивачем коштів відповідачу підтверджується транзакцією в системі iPay.ua- 135636533 здійсненою 04.02.2022 року о 10.45 на суму 5000 грн на картку НОМЕР_2 призначення платежу «Зарахування 5000 грн на карту НОМЕР_2 » , про що вказано в листі ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» № 2919-04 від 27.08.2024 року (а.с. 51).

Відповідно до інформації наданої АТ КБ «Приватбанк » від 15.10.2024 року на імя ОСОБА_1 в банку було емітовано карту НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) (а.с. 98).

Випискою наданою АТ КБ «Приватбанк » від 15.10.2024 року за період з 04.02.2022 року по 14.02.2022 року підтверджується операція із зарахування коштів здійснена 04.02.2022 року на картку відповідача НОМЕР_3 в сумі 5000 грн та подальше їх використання останнім (а.с. 99).

Факт перерахування коштів в сумі 5000 грн також підтверджується випискою від 18.10.2024 року по надходженням по картці НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 за період з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року наданою відповідачем як додаток до відзиву (а.с. 107). З виписки вбачається що 04.02.2024 року о 10 год 45 хв відбулось зарахування переказу на карту відповідача в сумі 5000 грн .

Час та дата зарахування коштів (04.02.2022 10.год 45 хв) з вищевказаної виписки (а.с. 107). повністю співпадає з датою та часом транзакції в системі в системі iPay.ua- 135636533 (а.с. 51) на підставі чого суд приходить до достеменного висновку відносного того що відповідач отримав кошти в сумі 5000 грн саме від ТОВ «ФК «Інвеструм» за кредитним договором, так як дана транзакція співпадає з датою укладення кредитного договору № 03566-02/2022, а зарахування коштів здійснено на карту, яка відкрита на імя відповідача. Доказів зарахування коштів 04.02.2024 року від іншої фінансової компанії (банку) позивач не навів, клопотань з даного приводу в судовому засіданні не подавав, а відтак первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав.

Щодо посилання відповідача на форс- мажорні обставини засвідчені ТПП України листом від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 відповідно до якого військова агресія російської федерації проти України стала підставою для введення воєнного стану та є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) суд вважає за доцільне зазначити наступне. Вказаний лист ТПП України адресований "Всім, кого це стосується", тобто необмеженому колу суб`єктів, його зміст носить загальний інформаційний характер та констатує абстрактний факт наявності форс-мажорних обставин без доведення причинно-наслідкового зв`язку у конкретному зобов`язанні

У постанові Верховного Суду від 15.06.2023 у справі №910/8580/22 зазначено, що лист ТПП від 28.02.2022 є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин.

У постанові Верховного Суду від 07.06.2023 у справі №912/750/22 викладено висновок про те, що лист ТПП від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не можна вважати сертифікатом у розумінні ст.14-1 Закону "Про торговопромислові палати в Україні", а також такий лист не є документом, який був виданий за зверненням відповідного суб`єкта (відповідача), для якого могли настати певні форс-мажорні обставини.

З вищевказаного слідує, що лист ТПП від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не є доказом настання форс-мажорних обставин для всіх без виключення суб`єктів господарювання України з початком військової агресії російської федерації. Кожна особа, яка в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин. Відповідач до ТПП України в порядку встановленому Законом України "Про торговопромислові палати в Україні" не звертався, сертифікат на підтвердження виникнення форс мажорних обставин по даному кредитному зобов`язанню не надав.

Щодо посилання відповідача на проходження військової служби як підставу для не нарахування відсотків за користування кредиту варто відмітити наступне.

Як вбачається з військового квитка відповідач ОСОБА_1 призваний на військову службу під час мобілізації з 02.12.2022 (а.с. 130-132).

Відповідно до підпункту 3 пункту 4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року,статтю 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»доповнено пунктом 15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Пунктом 1 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію підпункту 3 пункту 4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.

Згідно з положеннями Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

В Україні особливий період розпочався з моменту оголошенняУказу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 рокута триває по теперішній час.

За змістом статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»особливий період продовжується з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Мобілізацією, згідно з положеннями наведеної статті, є комплекс заходів, здійснюваних, серед іншого, з метою переведення Збройних Сил України на організацію і штати воєнного часу.

У частині четвертійстатті 3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»зазначено, що зміст мобілізації становить переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, а також адміністративно-територіальних одиниць України на роботу в умовах особливого періоду.

Таким чином, закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду. Законом не визначено чіткого порядку припинення особливого періоду.

Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» надано визначення поняттю демобілізації як комплексу заходів, спрямованих, серед іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України, інших військових формувань, на організацію і штати мирного часу.

Вирішуючи питання щодо меж дії особливого періоду в розумінніЗакону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 813/402/17 (провадження № 11-609апп19) дійшла висновку про те, що за змістом наведених вище визначень, навіть за невведення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи.

Відповідно до пункту 13 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» особам, які мають право на пільги, гарантії та компенсації, передбачені цим Законом, видаються посвідчення.

Аналіз статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» дає підстави зробити висновок, що перелік пільг військовослужбовців та членів їх сімей закріплений у пунктах 1-12 цього Закону та право на отримання саме цих пільг потребує наявність відповідного посвідчення.

Разом з цим пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.

Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц (провадження № 61-21025св18).

Таким чином, на відповідача ОСОБА_1 поширюються пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме: не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом у зазначений період з моменту призову на військову службу і до закінчення особливого періоду

Датою призову на військову службу відповідача є 02.12.2022 року.

Разом з тим суд констатує той факт що нарахування відсотків за кредитним договором мало місце з 04.02.2022 року по 04.06.2022 року, тобто до призову відповідача на військову службу по мобілізації ( а.с 49-52, 131)

З детального розрахунку заборгованості (а.с. 42-44,) вбачається, що заборгованість по відсотках в сумі 10305 грн була зафіксована станом 04.06.2022 року і в подальшому не нараховувалася що відповідає п. 4.3 договору про надання фінансового кредиту № 03566-02/2022 від 04.02.2022 року.

У відповідності дост. 6 ЦК Українисторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина першастатті 627 ЦК України).

Відповідно до ч. 1ст. 626 Цивільного кодексу Українидоговором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Тобто дані договори є результатом домовленості сторін і відповідає загальним засадам цивільного законодавства, встановленимст. 3 ЦК України. Позичальник був ознайомлений з умовами кредитування, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності і волевиявлення учасників договору було вільним.

Відповідно дост. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтями525,526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (ст.610,612 ЦК України). Відповідно до вимогст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 639 ЦК Українипередбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Наведене у свою чергу свідчить про належне укладення кредитного договору, в тому числі погодження всіх умов та правил, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі за текстом -Закон), згідно зі ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Положеннями ст. 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою, також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно зіст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно дост. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач відзиву на позов чи будь-яких пояснень, доказів на спростування заяви позивача про існування заборгованості за кредитним договором, який є предметом цього позову, суду не подав.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18).

Процесуальні обов`язки відповідача полягають, зокрема, у здійсненні ним активних процесуальних дій, наданні доводів та доказів, що стосуються існування цивільних прав позивача як кредитора у зобов`язанні. Така правова позиція міститься у п. 6.8. постанови ВП ВС від 15 червня 2021 року у справі № 904/5726/19.

Відповідно дост. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оскільки відповідач зі свого боку не виконав умови договору, в результаті чого утворилася заборгованість, суд дійшов висновку, шо позовні вимоги, спрямовані на відновлення позивачем своїх порушених прав та законних інтересів, є обґрунтованими та знаходять своє підтвердження наявними в матеріалах справи належними та допустимими доказами, а відтак підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до відповідача ОСОБА_1 та вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» заборгованість в сумі 15305,00 грн, що складається з 5000,00 грн основного боргу та 10305,00 грн заборгованості за відсотками, яка виникла станом на 04.06.2022 року.

Також на підставіст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028,00 грн.

Керуючись ст. ст.2,12, 13,81, 89, 141, 258,259,265,268, 274, 277, 354, 355 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту № 03566-02/2022 від 04.02.2022 в загальному розмірі 15305 (п`ятнадцять тисяч триста п`ять ) гривень 00 копійок, з яких: 5000,00 грн сума основного боргу, 10305,00 грн заборгованість за відсотками, яка виникла станом на 04.06.2022 року

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ«ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» сплачений за подання позову судовий збір у сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім гривень) 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач:Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», , індекс 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30;

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1

Суддя Т.В.Костюкова