РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 року

м. Харків

Справа № 642/3794/24

Провадження № 2/639/1739/24

Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого - судді Єрмоленко В. Б.,

за участю секретаря Семенюк А.Є.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» (далі- ТОВ «Кредитсервіс») звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитсервіс» заборгованість за кредитним договором №211025-004 від 25.10.2021 за період з 25.10.2021 по 29.04.2024 у розмірі 57706,21 грн., суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн., а також суму, сплачену за правничу допомогу за підготовку та направлення позовної заяви до суду та представництва інтересів позивача у суді у розмірі 7000,00 грн.

Позовна заява обґрунтована тим, що 25.10.2021 між ТОВ «Кредитсервіс» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір №211025-004, який підписано одноразовим електронним підписом.

Відповідно до п.1.1 Кредитного договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит кредитодавцю та сплатити за користування кредитом на умовах, що передбачені цим договором. За пунктом 2.1 Кредитного договору позичальник сплачує кредитодавцю платежі, строки і суми яких зазначені в Графіку платежів. Плата за користування кредитом нараховується щомісячно за кожен місяць користування кредитом. Відповідно до п. 2.2 Кредитного договору процентна ставка за Договором є фіксованою. За правилами п. 4.4.2 позичальник зобов`язаний вчасно повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором.

За умовами кредитного договору клієнту було надано кредит у сумі 28000 грн. Разові проценти (одноразова комісія за видачу кредиту у розмірі 7,5 %, яка становить 2100 грн.) стягуються із суми кредиту у день перерахування кредиту на банківський рахунок позичальника. Позичальник має зробити 18 щомісячних платежів, які необхідно вносити щомісячно до 25 числа відповідного місяця включно. На банківський рахунок позичальника було перераховано кредитні кошти у розмірі 25900 грн. із врахуванням стягнутої одноразової комісії за видачу кредиту, яка визначена Кредитним договором, у розмірі 2100,00 грн. ОСОБА_1 зобов`язання за договором належним чином не виконує, в результаті чого станом на 29.04.2024 заборгованість відповідача перед позивачем становить 57706,21 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту- 25221,47 грн., простроченої заборгованості за процентами 32484,74 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 13.08.2024 цивільну справу №642/3794/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передано на розгляд за підсудністю до Жовтневого районного суду м.Харкова.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 09.09.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі, визначено проводити розгляд справи без виклику осіб. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 25.10.2021 між ТОВ «Кредитсервіс» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання кредиту №211025-004. (а.с. 20-22) За умовами договору відповідачу надано кредит у сумі 28000 грн., з відсотковою ставкою в місяць від початкової суми кредиту 8,5%, зі сплатою одноразової комісії в розмірі 7,5% - 2100,00 грн. Позичальник має зробити 18 щомісячних платежів, які необхідно вносити щомісячно до 25 числа відповідного місяця включно. Сума щомісячного платежу становить 3935,56 грн., яка включає в себе погашення тіла кредиту та сплату відсотків. Строк дії договору- 547 днів (18 місяців), до 25.04.2023.

ОСОБА_1 також підписано Паспорт споживчого кредиту (а.с. 24 зв.-25), яким передбачено, що метою отримання кредиту є споживчі цілі, Графік платежів за Договором №211025-004 від 25.10.2021 (а.с. 22 зв.-23), Орієнтовний Графік платежів за Договором №211025-004 від 25.10.2021при застосуванні акційних умов (а.с. 23 зв.-24)

Договір, Паспорт споживчого кредиту та графіки платежів підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором А39021.

Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України "Про електронну комерцію", який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

За положеннями ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Сторона позивача перерахувала відповідачу ОСОБА_1 на її картковий рахунок 25900грн., що підтверджується платіжним дорученням №2319 від 25.10.2021. (а.с.38)

Відповідач до теперішнього часу не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, не надає кошти для повного погашення заборгованості.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №211025-004 від 25.10.2021 за період з 25.10.2021 по 25.04.2023 (в межах дії строку договору) борг відповідача перед позивачем становить 57706,21 грн. і складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту- 25221,47 грн., простроченої заборгованості за процентами 32484,74 грн. На погашення заборгованості за кредитом відповідачем було сплачено платежами від 25.11.2021, 24.12.2021 і 25.01.2022 в загальній сумі 11806,68 грн., з яких: 2778,53 грн.- на тіло кредита, 9028,15 грн.- на % за користування кредитом. (а.с.39)

Позивачем направлено на адресу відповідача досудову вимогу про існуючий борг перед ТОВ «Кредитсервіс» у сумі 57706,21 грн. (а.с. 36), яка до сих пір залишилась без реагування.

Згідно з ч. 1 ст.626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків.

Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За приписами ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За ч. 1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі,якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах,зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи,якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За правилами ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст.530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За нормами ст.1 ЗУ «Про споживче кредитування» загальна вартість кредиту для споживача це сума загального розміру кредиту та загальних витрат за споживчим кредитом. Загальний розмір кредиту - сума коштів, які надані та/або можуть бути надані споживачу за договором про споживчий кредит. Загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

З загальною вартістю кредиту за кредитним договором №211025-004 від 25.10.2021, яка включає суму кредиту, проценти за користування кредитом та одноразову комісію ОСОБА_1 ознайомлена.

Підписавши договір, відповідач добровільно погодився на умови кредитування, зокрема, з розміром кредиту, порядком його надання, відсотками за користування кредитом та сплатою комісії.

Згідно з ст. 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення, від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Приписами ч. 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За положеннями ст.525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання є неприпустимою.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. (ч. 1 ст.625 ЦК України)

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Аналізуючи наведені обставини, досліджені докази, суд приходить до висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, тому позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитсервіс» заборгованості за кредитним договором №211025-004 від 25.10.2021 у розмірі 57706,21 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь судових витрат в розмірі 7000,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, ч.3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу .

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат ( ст. 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги. Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

У розумінні умов частин четвертої - шостої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе винятково на підставі клопотання іншої сторони у разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21.

Водночас у частині третій статті 141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи.

Близькі за змістом висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21.

У постановах від 19 лютого 2022 року № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Отже, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково.

Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

Позивачем надано Договір № 25-01/2023 від 25.01.2023 про надання правової допомоги (а.с. 41-43), у п. 4.1. якого сторони визначили, що розмір винагороди становить 7000,00грн. за підготовку та направлення позовної заяви або апеляційної, або касаційної скарги. В Акті приймання-передачі справ на надання правової допомоги (Додаток №2 до Договору № 25-01/2023 від 25.01.2023 про надання правової допомоги, а.с. 46) зазначено, що формою правової допомоги є «представництво прав та захист законних інтересів Клієнта в суді». Сплата коштів підтверджується платіжною інструкцією № 1567 від 05.01.2024 про оплату правничої допомоги згідно Акту №3 від 04.01.2024 по Договору № 25-01/2023 від 25.01.2023 про надання правової допомоги у розмірі 7 000,00 грн. (а.с. 40)

Відповідно Акту №3 від 04.01.2024 приймання-передачі наданої правової допомоги за Договором про надання правової допомоги № 25-01/2023 від 25.01.2023 (а.с. 47) заявлена до стягнення сума 7000 грн. справляється за підготовку та направлення/ подачу позовної заяви або апеляційної скарги, або касаційної скарги.

Суд зауважує, що справа за позовом ТОВ «Кредитсервіс» про стягнення заборгованості є типовою для позивача, не представляє для адвоката складності. Обставини справи викладені у позові в декількох абзацах, а інша частина заяви (на 8 аркушах)- це посилання на норми ЦК України, або дублювання типових положень кредитного договору та умов публічної оферти.

Велика Палата Верховного Суду наголошує, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 , п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Дослідивши заяву щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем, застосовуючи зазначені вище критерії розумності розміру заявлених до відшкодування витрат на оплату послуг адвоката, їх необхідності та співмірності зі складністю справи і виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг, враховуючи характер спірних правовідносин у справі, суд дійшов до висновку про те, що витрати на підготовку та направлення/ подачу позовної заяви у сумі 7000 грн. є завищеними та не відповідають характеру послуг.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню, та стягненню підлягають витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 19, 81, 133, 141, 264, 265, 274 ЦПК України, cуд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» суму заборгованості за кредитним договором №211025-004 від 25.10.2021 у розмірі 57706 (п`ятдесят сім тисяч сімсот шість) грн. 21 коп., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту- 25221,47 грн., простроченої заборгованості за процентами 32484,74 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн., а всього 5422 (п`ять тисяч чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

В іншій частині у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс», адреса місцезнаходження: 01133, місто Київ, вул. Коновальця Євгена, будинок 36-Д, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя В. Б. Єрмоленко