Справа № 192/273/24
Провадження № 2/192/253/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Тітової О.О.,

за участю секретаря - Біжко Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Солоне Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

До Солонянського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 подана адвокатом Конюшком Д.Б. до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 28 березня 2023 року.

Ухвалою суду від 15 лютого 2024 року позовну заяву було залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 27 лютого 2024 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача - адвокат Конюшко Д.Б. неодноразово подавав клопотання про розгляд справи у відсутність позивача та її представника.

Ухвалою суду від 03 червня 2024 року явку позивача ОСОБА_1 визнано обов`язковою. Розгляд справи відкладено на 24.06.2023.

24 червня 2024 року на адресу суду надійшло клопотання представника позивача адвоката Конюшка Д.Б. про відкладення розгляду справи.

Відповідачем ОСОБА_2 24.06.2024 до суду подано заяву про розгляд справи без його участі та визнання позовних вимог в повному обсязі з посиланням на те, що з лютого 2022 року вони припинили проживати разом та фактичні шлюбні відносини з позивачкою.

Суд, відповідно до положень ст. 223 ЦПК України вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства серед іншого є верховенство права, змагальність сторін, диспозитивність, неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані , зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою.

Відповідно до ч.1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч.2 ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, а згідно частини четвертої кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд вважає, що визнання позову відповідачем суперечить вимогам ч.1 ст. 21 СК України згідно з якою шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Визнання позову відповідачем не узгоджується з фактичними обставинами та викладеними представником позивача підставами для розірвання шлюбу сторін.

Відповідач визнав позов посилаючись на припинення спільного проживання з позивачкою та припинення з нею шлюбних відносин з лютого 2022 року, хоча час з якого сторони припинили шлюбні відносини, ведення спільного господарства та проживають окремо ані в позовній заяві від 02.02.2024 поданій та підписаній адвокатом Конюшком Д.Б., ані в позовній заяві викладеній в новій редакції від 20.02.2024 поданій та підписаній адвокатом Конюшком Д.Б. не викладені, що свідчить про те, що відповідач не обізнаний з підставами пред`явленого до нього позову про розірвання шлюбу.

Враховуючи, що відповідач посилається на припинення фактичних шлюбних відносин, припинення спільного проживання з лютого 2022 року, тобто більш ніж за рік до укладення шлюбу органом державної реєстрації актів цивільного стану, суд вважає, у прийнятті визнання відповідачем позову слід відмовити та продовжити судовий розгляд.

Клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає, оскільки ухвалою суду від 03 червня 2024 року з огляду на вимоги ч.2 ст. 110 СК України, час з якого сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі та підстави для його розірвання викладені представником, було визнано обов`язковою явку безпосередньо позивачки. Зайнятість представника позивача в іншій справі не може бути підставою для звільнення позивача від виконання процесуальних обов`язків, в даному випадку, явки до суду для надання особистих пояснень у справі.

Відповідно до ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Враховуючи, що позивач в судове засідання жодного разу не з`явилась, адреса листування позивача є адресою листування її представника, заяви про розгляд справи у відсутність позивачки безпосередньо від неї до суду не надходило, заяви про розгляд справи у відсутність позивачки подавались її представником, а причини неявки позивачки зазначені представником в таких заявах поважними судом не визнавались, представник позивача не обізнаний про фактичні взаємини сторін, як подружжя, суд вважає, що позивач повторно не з`явилась в судове засідання, не повідомила суд про причини своєї неявки після визнання судом її явки обов`язковою, а неявка позивача перешкоджає розгляду справи та з`ясуванню фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, обставини життя подружжя, зокрема, відсутності обставин, визначених ч.2 ст. 110 СК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

За таких обставин суд приходить до висновку про залишення позову без розгляду.

Залишення позову без розгляду не перешкоджає позивачу повторно звернутись до суду з тими ж самими вимогами.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 43, 44, 223, 206, 257, 258, 260 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_2 у прийнятті визнання позову ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_1 право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня її складення.

Суддя О.О. Тітова