Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/5540/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.10.2024 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання Роман К.С., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виноградівська державна нотаріальна контора, державник нотаріус Боричок Катерина Василівна, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Антал Я.В. звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідачки ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виноградівська державна нотаріальна контора, державник нотаріус Боричок К.В., про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла свекруха позивачки та мати відповідачки - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 06.09.2017 р. серії НОМЕР_1 . Померла залишила заповіт від 17 січня 2011 року, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Шаланківської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за №1, згідно якого все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося заповіла своїй невістці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Син спадкодавця ОСОБА_4 (чоловік позивачки) помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 10.02.2010 р. Ще раніше ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) помер чоловік спадкодавця - ОСОБА_5 . ОСОБА_3 крім сина мала дочку - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка є відповідачкою по справі.

ОСОБА_3 , на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала і була зареєстрована по АДРЕСА_1 . Разом з нею проживали: невістка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , онука ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , онук ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Після смерті свекрухи позивачки відкрилася спадщина на належне їй спадкове майно. 22.02.2018 р. позивачка звернулася до Виноградівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та нотаріусом було зареєстровано спадкову справу №56/2018, номер у спадковому реєстрі 62051221. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно копії належного їй Державного акту на право приватної власності на землю серії ЗК №003-01550 який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №273 від 27.12.2002 р., належить земельна ділянка площею 1,96 га розташована на території Шаланківської сільської ради з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Після звернення до державного нотаріуса щодо оформлення спадкових прав, нотаріусом було надано позивачці письмову відмову від від 07.06.2024 р. №243/01-16 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцеві та їй було роз`яснено право на звернення до суду.

Позивач та її представник у підготовче засідання не з`явилися, однак представник позивача подав до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутність.

Відповідачка будучи повідомленою про день, час та місце розгляду справи належним чином своєчасно, в підготовче засідання не з`явилася, але подала до суду письмову заяву згідно якої просить суд розглядати справу у її відсутність, вимоги позивачки визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.

Третя особа будучи повідомленою про день, час та місце розгляду справи належним чином своєчасно, в підготовче засідання не з`явилася, заяв, клопотань від неї не надходило.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідачкою позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання нею позову прийнято судом.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачкою, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла свекруха позивачки та мати відповідачки - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 06.09.2017 р. серії НОМЕР_1 .

На день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 проживала і була зареєстрована по АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою Шаланківського старостинського округу Вилоцької селищної ради №160 від 29.04.2024 р.

За час свого життя ОСОБА_3 залишила заповіт від 17 січня 2011 року, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Шаланківської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за №1, згідно якого все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося заповіла своїй невістці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заповіт не змінено та не скасовано.

Таким чином позивачка є єдиним спадкоємцем за заповітом.

Осіб, які мають право на обов`язкову частку незалежно від змісту заповіту відсутні.

Син спадкодавця ОСОБА_4 (чоловік позивачки) помер значно раніше ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 10.02.2010 р. Ще раніше ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) помер чоловік спадкодавця - ОСОБА_5 .

Відповідачка - дочка спадкодавця ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , як спадкоємець за законом спадщину не прийняла і не заперечує проти визнання права власності на спадкове майно за позивачкою.

Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на спадкове майно - земельні ділянки загальною площею 1,96 га розташовані на території Шаланківської сільської ради з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які належали спадкодовцю ОСОБА_3 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ЗК №003-01550 який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №273 від 27.12.2002 р.

Суд констатує, що позивачка після смерті своєї сверкухи , як спадкоємець за заповітом спадщину прийняла, оскільки проживала разом з спадкодавцем на день її смерті, про що свідчить довідка Шаланківського старостинського округу Вилоцької селищної ради №159 від 29.04.2024 р.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В зв`язку з необхідністю прийняття спадщини, що залишилася після смерті спадкодавця, 22.02.2018 р. позивачка звернулася до Виноградівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та нотаріусом було зареєстровано спадкову справу №56/2018, номер у спадковому реєстрі 62051221.

У подальшому після звернення позивачки до державного нотаріуса щодо оформлення спадкових прав, нотаріусом було надано письмову відмову від 07.06.2024 р. №243/01-16 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцеві та їй було роз`яснено право на звернення до суду.

Оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно - Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЗК №003-01550 від 27.12.2002 р. втрачено, у зв`язку з чим позивачка позбавлена можливості оформити спадкові права в нотаріальному порядку.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до п.37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою ( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч.2 ст. 1274 Цивільного кодексу України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до "Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно", рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

За таких встановлених у підготовчому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачкою вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачкою на законних підставах набуто право власності на земельні ділянки, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 18, 81, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 16, 1216, 1220, 1222, 1223, 1225, 1261, 1268, 1269, 1270, 1274 ЦК України, Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 право власності на земельні ділянки загальною площею 1,96 гектара на території Шаланківської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, посвідчені копією державного акта на право приватної власності на землю серії ЗК №003-01550, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №273 від 27.12.2002 р., у порядку спадкування за заповітом.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийТ. Ю. Левко