Єдиний унікальний номер 175/8157/24
Провадження №2-о/175/151/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року Дніпропетровський районний суд

Дніпропетровської області

у складі: головуючого

судді Васюченка О.Г.

з секретарем Кульпіною Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Краматорська міська рада про встановлення факту родинних відносин,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є двоюрідним братом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування своїх вимог заявниця вказала, що встановлення даного факту має для неї юридичне значення, оскільки встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_2 та двоюрідним братом ОСОБА_1 в позасудовому порядку є неможливим, а це перешкоджає реалізації заявнику своїх прав, остання вимушений звернутися до суду для встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвалою від 10.06.2024 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

Заявник надала заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутністі, вимоги заяви підтримує, просить їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи Краматорська міська рада до суду не з`явились про час та дату повідомлялись належним чином, про причини неявка не повідомили відповідних заяв та/або клопотань не подавали.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши та дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов наступного висновку.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, тощо.

Судом було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер двоюрідний брат заявника, ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_1 , видане Краматорським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 25.11.2021 р., актовий запис № 526.

Брат заявника був зареєстрований та проживав на день смерті за адресою: АДРЕСА_1 .

Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому 1/2 частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30.03.1993р.. Інша 1/2 частина цієї квартири належить заявнику, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав.

10.12.2021 року ОСОБА_1 була подана заява про прийняття спадщину до Першої Покровською державної нотаріальної контори.

01.05.2024 року заявник звернулась із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину а законом після смерті ОСОБА_2 , але їй було відмовлено та надано шсьмову відповідь про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 300/02-14 від 03.05.2024 р., згідно якої для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом необхідно надати окументи, які підтверджують родинні стосунки зі спадкодавцем, що й стало причиною звернення до суду із відповідною заявою.

Також, судом було встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є дочкою « ОСОБА_3 » (російська мова, українського перекладу свідоцтво не містить), що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_2 , видане 13.07.1949 року, актовий запис «1511.

Дівоче прізвище матері заявника було « ОСОБА_4 » (рос.мова) і після укладення шлюбу з батьком заявника « ОСОБА_5 », їй було присвоєно прізвище « ОСОБА_6 ». У свідоцтві про одруження матері та батька заявника №7 від 09.09.1948 року були допущені помилки, а саме прізвища батька та матері записані як « ОСОБА_7 » та « ОСОБА_7 », замість « ОСОБА_6 » та « ОСОБА_6 », а також нерозбірливо зазначено ім`я її батька, хоча у свідоцтві про народження батька заявника (серія НОМЕР_3 ) все зазначено вірно російською мовою « ОСОБА_5 », ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Отже, до укладення шлюбу з батьком заявника, її мати було « ОСОБА_4 » (рос.мова), а в її свідоцтві про народження (серія НОМЕР_4 від 03.12.1943 року) батьками зазначені « ОСОБА_8 » та « ОСОБА_9 » (рос.мова).

У свідоцтві про народження ОСОБА_2 (рос.мова « ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначені « ОСОБА_11 » та « ОСОБА_12 » (свідоцтво про народжння НОМЕР_5 від 12.09.1978 року).

Отже, матір`ю дроюрідного брата заявника було « ОСОБА_13 » (рос.мова), якій після укладення шлюбу було присвоєно прізвище « ОСОБА_14 (рос.мова), що підтверджується свідоцтвом про обдруження Серії ІІІ-УР від 21.12.1961 року.

Свідоцтво про народження « ОСОБА_15 » втрачене, оскільки вона народилась на території Російської Федерації, то на теперешній час у заявника відсутня можливіть отримати його дублікат або будь-які офіційні документи про її народження. Проте в матеріалах справи міститься довідка про народження №3 від 20.08.2008 року з архіву Богородского подразделения Кумёнского межрайонного отдела ЗАГС Кировской областы Российской Федерации по Ухтымский ВИК Богородского района» в якій міститься інформація про наявність запису про народження « ІНФОРМАЦІЯ_6 » №92 від 22.11.1924 року де також зазначені як «Родители: отец ОСОБА_8 , мать ОСОБА_9 ».

Таким чином, мати заявника « ОСОБА_16 » є рідною сестрою « ОСОБА_17 », а відповідно ОСОБА_2 є двоюрідним братом ОСОБА_1 ..

В тому числі, в матеріалах справи міститься рішення Краматорського міського суду від 13.06.2008 року, справа №2-о-80/2008 ОСОБА_2 був визнаний недієздатним та ОСОБА_1 було призначено його опікуном, оскільки, під час розгляду справи судом було встановлено, що « ОСОБА_2 являється двоюрідним братом заявниці ОСОБА_1 , проживав зі своєю матір`ю ОСОБА_18 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 . Інших родичів не має.».

За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

На підставі п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника: право на спадщину; право на володіння та розпорядження власністю тощо.

Відповідно до п. 12 Постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про необхідність у встановленні факту, що має юридичне значення, а саме факту родинних відносин між фізичними особами, а саме, що ОСОБА_2 є двоюрідним братом ОСОБА_1 , що не викликає жодного сумніву у їх родинних відносинах, а тому суд вважає, що заяву слід задовольнити.

Згідно з ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення;

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Факт родинних відносин заявнику необхідно встановити для того, щоб реалізувати свої спадкові права. Встановлення факту родинних відносин породить для заявника певні юридичні наслідки, так як іншого шляху для підтвердження факту родинних відносин не існує.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявник звернулась із заявою до суду про встановлення факту родинних відносин, оскільки встановлення даного факту в позасудовому порядку є неможливим, що перешкоджає реалізації заявнику своїх прав, у зв`язку з чим заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 18, 259, 263-265, 293, 315 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Краматорська міська рада про встановлення факту родинних відносин задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 є двоюрідним братом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Г. Васюченко