Справа №203/2779/24
Провадження №2/0203/1258/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2024 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Католікяна М.О.,

при секретарі Гапоновій К.В.,

з участю:

-позивача ОСОБА_1 ;

-представниці позивача ОСОБА_2 ;

-представників відповідача Боголіп Ю.В., ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» про визнання протиправним та скасування наказу,

у с т а н о в и в:

1. 24 травня 2024 року позивач поштовим зв`язком звернувся до суду з позовом до АТ «Укрзалізниця» в особі РФ «Придніпровська залізниця» про визнання протиправним та скасування наказу. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач працює у відповідача на посаді головного інженера експлуатаційного вагонного депо «Нижньодніпровськ-Вузол» (ВЧДЕ-3). 04.03.2024 наказом відповідача №110/н позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді догани за невиконання службових обов`язків. Догану було оголошено за неналежне виконання посадових обов`язків у частині здійснення відомчого нагляду за утриманням та безпечною експлуатацією устаткування підвищеної небезпеки депо, щотижневого особистого проведення перевірок стану охорони праці на робочих місцях і вживання заходів щодо їх усунення, контролю дотримання підлеглими працівниками вимог нормативно-правових актів з охорони праці, а також забезпечення додержання вимог законодавства щодо прав працівників в галузі охорони праці, виконання наказів, доручень начальника депо. Наказ є незаконним, оскільки бездіяльність, про яку йдеться у наказі, стосується функціональних обов`язків інших посадових осіб. Крім того, у період, коли таку бездіяльність було виявлено, позивач хворів, отже його функціональні обов`язки виконувала інша особа. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про визнання протиправним та скасування наказу від 04.03.2024 (а.с.а.с. 1 4, 38).

2. 1 липня 2024 року відповідач подав до суду відзив на позов, у якому зазначив, що посилання позивача на перебуванні на лікарняному є безпідставним, оскільки порушення мають триваючий характер, отже виданий наказ про оголошення догани є законним. Усі порушення були виявлені 03.01.2024 під час проведення перевірки, а сам факт таких порушень по суті не оспорюється позивачем (а.с.а.с. 55 58).

3. 9 липня 2024 року позивач подав до суду відповідь на відзив, у якій зазначив, що за виявлені під час перевірки порушення згідно з наданими посадовими інструкціями відповідальні старший майстер та бригадир. Крім того, сам факт перебування позивача на лікарняному під час проведення перевірки виключає можливість застосування до нього дисциплінарного стягнення за виявленні порушення (а.с.а.с. 145 147).

4. 26 липня 2024 року відповідач подав до суду заперечення, у яких зазначив, що доводи позивача цілком спростовуються, зокрема, вахтовим журналом №3145, копію якого додано до заперечень. Позивачем натомість не надано відповідних належних та допустимих доказів протилежного (а.с.а.с. 165, 166).

5. У судовому засіданні позивач, його представниця підтримали позовні вимоги, пояснивши, що позивач працює у відповідача на посаді головного інженера експлуатаційного вагонного депо «Нижньодніпровськ-Вузол» (ВЧДЕ-3). 04.03.2024 наказом відповідача №110/н позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді догани за невиконання службових обов`язків. Догану було оголошено за неналежне виконання посадових обов`язків у частині здійснення відомчого нагляду за утриманням та безпечною експлуатацією устаткування підвищеної небезпеки депо, щотижневого особистого проведення перевірок стану охорони праці на робочих місцях і вживання заходів щодо їх усунення, контролю дотримання підлеглими працівниками вимог нормативно-правових актів з охорони праці, а також забезпечення додержання вимог законодавства щодо прав працівників в галузі охорони праці, виконання наказів, доручень начальника депо. Наказ є незаконним, оскільки бездіяльність, про яку йдеться у наказі, стосується функціональних обов`язків інших посадових осіб. Крім того, у період, коли таку бездіяльність було виявлено, позивач хворів, отже його функціональні обов`язки виконувала інша особа. За виявлені під час перевірки порушення згідно з наданими посадовими інструкціями відповідальні старший майстер та бригадир. Крім того, сам факт перебування позивача на лікарняному під час проведення перевірки виключає можливість застосування до нього дисциплінарного стягнення за виявленні порушення.

6. Представники відповідача у суді заперечували проти позову, пояснивши, що посилання позивача на перебуванні на лікарняному є безпідставним, оскільки порушення мають триваючий характер, отже виданий наказ про оголошення догани є законним. Усі порушення були виявлені 03.01.2024 під час проведення перевірки, а сам факт таких порушень по суті не оспорюється позивачем у заявленому позові. доводи позивача цілком спростовуються, зокрема, вахтовим журналом №3145, копію якого додано до заперечень. Позивачем натомість не надано відповідних належних та допустимих доказів протилежного.

7. Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

8. Судом було встановлено, що позивач працює на посаді головного інженера експлуатаційного вагонного депо «Нижньодніпровськ-Вузол» (ВЧДЕ-3) РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця».

9. 3 січня 2024 року керівним складом РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» було проведено перевірку з безпеки руху, охорони праці та пожежної безпеки, за результатами якої було складено акт про перевірку стану безпеки, охорони праці та пожежної безпеки у структурному підрозділі «Експлуатаційне вагонне депо Нижньодніпровськ-Вузол» регіональної філії «Придніпровська залізниця» (ВЧДЕ-3). Зазначеним актом, зокрема, на ПТОв Нижньодніпровськ-Вузол було встановлено (а.с.а.с. 93 95):

- пошкоджено запобіжний замок на вантажному гаку козлового крану (обліковий №3145). Замок не виконує свої функції, а саме: запобігання випадіння вантажу;

- експлуатація козлового крану (обліковий №3145) можлива з обмеженням у статичному положенні (без механізму переміщення крана) на дільниці 10 м. Проте, працівником, який здійснює нагляд за утриманням та безпечною експлуатацією крана, та працівником, відповідальним за утримання стана у справному стані, не було вжито заходів для забезпечення знаходження крана у статичному положенні;

- козловий кран (обліковий №3145) не експлуатувався (керівник на лікарняному), проте кран не був закріплений на рейкові захвати з метою попередження його угону вітром;

- відсутній тупиковий упор із західної сторони рейки кранової колії козлового крану;

- амортизуючий елемент на тупикових упорах кранової колії козлового крана має пошкодження (частина амортизуючого елемента відірвана);

- на електричному ящику, що дає живлення на козловий кран, відсутнє позначення диспетчерського найменування та знак безпеки;

- у ввідному електричному щиті козлового крану (обліковий №3145) відсутня однолінійна електрична схема; використовуються запобіжники з пошкодженою плавкою вставкою, замість яких використовують мідні шунти. На корпусах електричних запобіжників відсутнє позначення номінального струму;

- прострочено термін повірки манометру №3220 та манометру без номера, що встановлені на гальмовипробувальній установці;

- на резервуарі (обліковий №ДС202), що використовується на гальмовипробувальній установці, відсутні позначення про дату наступного технічного обліку.

10. 4 березня 2024 року відповідачем було видано наказ №110/н «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», згідно з яким позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді догани. Дисциплінарне стягнення було накладено за порушення, виявлені під час перевірки 03.01.2024 (а.с. 7).

11. У період від 02.01.2024 по 08.01.2024 позивач перебував на лікарняному (а.с.а.с. 18, 19).

12. За загальним принципом, закріпленим частиною першою статті 147 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП), дисциплінарне стягнення може бути застосовано винятково за порушення трудової дисципліни.

13. Таке порушення, у розумінні КЗпП, настає в разі недотримання працівником приписів статті 139 КЗпП, відповідно до якої працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

14. Згідно з частиною третьою статті 149 КЗпП при обранні виду стягнення роботодавець повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

15. За правилами, встановленими пунктом 1.4 розділу 1 «Загальні положення» посадової інструкції позивача, на час відсутності головного інженера депо (тимчасова непрацездатність, відпустка, відрядження тощо) його обов`язки виконує заступник начальника депо або особа, призначена у встановленому порядку. Ця особа набуває відповідних прав і відповідає за належне виконання покладених на неї обов`язків (а.с.а.с. 22 26).

16. Судом було встановлено, що під час проведення 03.01.2024 керівним складом РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» перевірки позивач хворів, отже його обов`язки в силу посадової інструкції виконувала інша особа. Між тим, ані під час перевірки, ані згодом при вирішенні питання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, відповідач не вжив заходів до встановлення такої особи.

17. Частиною четвертою статті 149 КЗпП визначено, що дисциплінарне стягнення оголошується у формі наказу (розпорядження).

18. Наказ (розпорядження) про накладення на працівника дисциплінарного стягнення за своєю юридичною природою є рішенням відповідного суб`єкта згідно з його повноваженнями, яке спрямовано на регулювання трудових відносин у середині колективу, містить норми права (або правила), що були порушені, має персоніфікований характер і розрахований на одноразове застосування.

19. Аналіз викладеного дає підстави для висновку про те, що наказ про накладення на працівника дисциплінарного стягнення є рішенням роботодавця, якому притаманні певні ознаки: стислий виклад обставин (причин) його видання, підстави його видання, зазначення конкретних норм, на яких воно ґрунтується, дата його видання, інші реквізити, які надають цьому розпорядчому акту індивідуальних рис.

20. Зі змісту наказу від 04.03.2024 №110/н вбачається, що він не містить однієї з основних обов`язкових складових часу вчинення проступку.

21. При цьому згідно з абзацом другим наказу від 04.03.2024 однією з підстав для його видання стали результати наради під головуванням головного інженера РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця», проведеної 12.01.2023, щодо розгляду акта від 03.01.2024 про перевірку стану безпеки руху, охорони праці та пожежної безпеки.

22. Зазначене вище порушення форми, а також змістовні та логічні протиріччя, допущені відповідачем у наказі 04.03.2024, додатково свідчать про його незаконність.

23. Крім того, 29.12.2021 начальником служби вагонного господарства РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» було видано наказ про затвердження планів участі керівників вагонних депо у проведенні профілактичної роботи з питань безпеки руху (а.с. 8).

24. Зазначеним наказом було затверджено і введено в дію з 01.01.2022 Плани участі головного інженера експлуатаційного вагонного депо (ВЧДЕГ) у проведенні профілактичної роботи з питань безпеки руху. При цьому відповідно до пункту 2 цього наказу у разі відсутності керівника з поважної причини Плани участі у проведенні профілактичної роботи з питань безпеки руху виконує особа, яка його заміщує.

25. Згідно з Планом участі головного інженера експлуатаційного вагонного депо (ВЧДЕГ) у проведенні профілактичної роботи з питань безпеки руху (пункт 8) перевірка стану виробничого обладнання виконується один раз на місяць зі складенням відповідного акту (а.с.а.с. 33 36).

26. Аналіз змісту акту перевірки з охорони праці з урахуванням тематики цільових перевірок у ПТОв Нижньодніпровськ-Вузол від 28.12.2023 №44 та журналу перевірок стану охорони праці в структурних підрозділах (служби) в експлуатаційному вагонному депо Нижньодніпровськ-Вузол головного інженера ОСОБА_1 свідчить про те, що такі перевірки було виконано ним наприкінці грудня 2023 року. При цьому недоліків у технічному стані та функціонуванні обладнання, про яке йшлося в акті перевірки від 03.01.2024, виявлено не було (а.с.а.с. 177, 178).

27. Зазначені обставини абсолютно свідчать про те, що за порушення, виявлені за шість днів після цього (03.01.2024), позивач не міг нести відповідальність (тим паче, за умови його перебування на лікарняному).

28. З огляду на викладене, суд доходить висновку про незаконність виданого відносно позивача наказу та обґрунтованість заявленого у справі позову.

29. Розв`язуючи питання щодо відшкодування позивачеві витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з такого.

30. За приписами частини 8 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

31. Судом встановлено, що позивач задекларував судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу у сумі 9 000,00 грн.

32. Відповідно до статті 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

33. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34 36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

34. До суду першої інстанції позивач надав копію договору про надання правової допомоги адвокатським об`єднанням «Приват юрист» від 21.07.2023, акту прийому-передачі наданих послуг до договору від 21.07.2023, відповідно до якого адвокатське об`єднання надало, а позивач прийняв правову допомогу у вигляді надання консультації з правових питань, що стосуються трудового законодавства, вартістю 1 000,00 грн (1 год.), підготовки та подачі позовної заяви вартістю 8 000,00 грн (8 год.), квитанції від 24.05.2024 №02 про перерахування позивачем на рахунок АО «Приват юрист» 9 000,00 грн за договором про надання правової допомоги від 21.07.2023 (а.с.а.с. 27 30).

35. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

36. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (пункт 268).

37. У рішенні Європейського суду з прав людини від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

38. Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України від 05.07.2012 №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон №5076-VI) договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

39. За правилами, встановленими пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону №5076-VI, представництво це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

40. Інші види правової допомоги це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1 статті 1 Закону №5076-VI).

41. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону №5076-VI).

42. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

43. Так, за приписами частини 6 статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

44. Суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат може не тільки за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката, а й за власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 3, 5, 9 статті 141 ЦПК, не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

45. Аналогічна позиція відображена в пункті 119 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.

46. Крім того, у постанові Верховного Суду від 13.05.2021 у справі №903/277/20 зазначено, що оцінка обґрунтованості, пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням обсягу наданих адвокатом послуг, складністю справи, беручи до уваги, зокрема критерії реальності понесення адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, співмірності, а також підтвердженість таких витрат належними та допустимими доказами вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин кожної справи.

47. У рішенні від 19.10.2000 у справі «Іатрідіс проти Греції» (заява №31107/96) (щодо справедливої сатисфакції) Європейський суд з прав людини вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». Європейський суд з прав людини вказав на те, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок сплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§55).

48. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 (провадження №12-171гс19) також зауважила, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», Європейський суд з прав людини керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат. Зокрема, у рішенні від 22.02.2005 у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (заява №35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6 672,9,00 Євро, присудив 3 000,00 Євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§§70 72) (пункт 5.43 постанови).

49. З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

50. Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено, чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного Суду, зокрема, постановами Верховного Суду від 23.12.2021 у справі №923/560/17, від 10.11.2021 у праві №329/766/18, від 01.09.2021 у справі №178/1522/18.

51. Отже, виходячи з положень частини 3 статті 141 ЦПК, ураховуючи співмірність складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатським об`єднанням роботи, критерію необхідності та значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, суд вважає, що зазначені позивачем витрати на правничу допомогу в суді у сумі 9 000,00 грн є завищеними.

52. Зокрема, суд звертає увагу на те, що у справі заявлено лише одну позовну вимогу, і сама справа розглядалася у порядку спрощеного позовного провадження, отже підготовка документів для звернення до суду у рамках цієї справи в суді не вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи.

53. З огляду на викладене, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення вимог позивача про стягнення понесених ним під час подачі позову витрат на правничу допомогу.

54. Ураховуючи характер виконаної адвокатом роботи, її доцільність, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

55. Крім того, у порядку статті 141 ЦПК з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню компенсація його витрат зі сплати судового збору в сумі 1 211,20 грн (а.с. 5).

56. Керуючись статтями 5, 7, 10 13, 19, 23, 76 81, 89, 133, 141, 209, 210, 213, 228, 229, 258, 259, 263 265, 274, 275, 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) до акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» (ідентифікаційний код 40081237; 49602, Україна, місто Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 108) про визнання протиправним та скасування наказу задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» від 4 березня 2024 року №110/н про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Стягнути з акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 компенсацію судових витрат у сумі 6 211,20 гривень.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення. Рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення складено 19 листопада 2024 року.

Суддя М.О. Католікян