Справа № 359/1882/24
Провадження № 2/359/1574/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

02 липня 2024 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Яковлєвої Л.В.,

при секретарі Русан А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

21 лютого 2024 року представник позивача ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» направив до суду позовну заяву, якою проситв суд стягнути зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» суму заборгованості в розмірі 36 080,00 грн., а також сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 21 вересня 2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний Договір № 4807909 про надання споживчого кредиту, відповідно якого остання отримала кредит в розмірі 11 000,00 грн., строком на 30 днів, зі сплатою 1,90 % за кожен день користування кредитом. 17 січня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 17.01/23-Ф, відповідно якого право вимоги за кредитним договором № 4807909 від 21 вересня 2021 року укладеним між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна». Позивач зазначає, що ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за договором виконав повністю та надав грошові кошти в обумовленому договором розмірі шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. Оскільки, відповідач порушила умови договору, має заборгованість за кредитним договором в розмірі 36080,00 грн., з яких : 11000,00 грн. - тіло кредиту, 25080,00 грн. - відсотки за користування кредитом, в добровільному позасудовому порядку заборгованість не повертає, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» звернулось до суду за захистом власних майнових прав.

Ухвалою суду від 27 лютого 2024 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Проте, направив до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала суду заяву в якій зазначила, що з позовом не погоджується, факт підписання електронним згенерованим підписом не підтверджує, наявність особистого кабінету на сайті ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» заперечує.

Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за №761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Дослідивши подані сторонами заяви, матеріали справи та наявні в ній докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2 передбачено, що відповідно ст. 55, 124 Конституції України та ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встанов-леному цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Судом встановлено, що ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» порушило питання про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості, посилаючись на укладання 21 вересня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 договору про надання споживчого кредиту №4807909 в сумі 11000,00 грн. строком на 30 днів із датою повернення кредиту 21 жовтня 2021 року. Пунктом 2.1 договору визначено, що кошти кредиту надаються ТОВ «Авентус Україна» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству.

Згідно п.1.5., 3.1. договору стандартна процентна ставка становить 1,90% в день. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації).

У договорі вказано, що він підписаний ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором С636728 (а.с. 14-23).

Відповідно листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 15 лютого 2024 року №2523_15, 21 вересня 2021 року була проведена операція щодо здійснення платежу на платіжну картку № НОМЕР_1 в розмірі 11000,00 грн. (транзакція в системі iPay.ua 109882207, призначення платежу : зарахування 11000,00 грн. на карту № НОМЕР_1 ) (а.с. 30).

17 січня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №17.01/23-Ф, предметом якого є відступлення ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» права вимоги до боржників за кредитними договорами зазначених у відповідних реєстрах, в тому числі, і за договором, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Авентус Україна», в розмірі 36080,00 грн. (а.с. 111-119).

Відповідно наданого позивачем розрахунку, на час відступлення прав вимоги у ОСОБА_1 була наявна заборгованість в розмірі 36080,00 грн., яка складається з : заборгованості по тілу кредиту - 11000,00 грн.; заборгованості за процентами 25080,00 грн.

За змістом положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електрон-них), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до вимог ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 даного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифро-вий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно положень ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Як вбачається з матеріалів справи, в договорі про надання споживчого кредиту №4807909 від 21 вересня 2021 року, додатку №1 до договору про надання споживчого кредиту №4807909 від 21 вересня 2021 року та в паспорті споживчого кредиту вказано, що вони підписані електронним підписом споживача ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором С636728 від 21 вересня 2021 року о 19:11:31.

Відповідач ОСОБА_1 заперечуючи проти позову зазначила, що не створювала особистого кабінету на сайті ТОВ «Авентус Україна» та не вчиняла жодних дій, які могли бути розцінені як пропозиція або прийняття пропозиції укласти електронний договір.

В свою чергу, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» не надало суду жодних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 таких дій, надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір відповідно ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, вчинення дій, що вважаються прийнят-тям пропозиції укласти електронний договір.

Також позивачем не надано суду доказів проведення ідентифікації ОСОБА_1 при вході в особистий кабінет, в порядку передба-ченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету.

Відповідач ОСОБА_1 також заперечує і факт отримання грошових коштів на підставі вказаного договору в сумі 11000,00 грн.

На підтвердження надання відповідачу кредиту ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» надало копію листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 15 лютого 2024 року, де зазначено, що 21 вересня 2021 року проведена операція щодо здійснення платежу на платіжну картку № НОМЕР_1 в розмірі 11000,00 грн. (транзакція в системі iPay.ua 109882207, призначення платежу : зарахування 11000,00 грн. на карту № НОМЕР_1 ) (а.с. 30).

Разом з тим, вказаний лист не є первинним бухгалтерським документом та не містить даних щодо власника банківської картки, на яку були перераховані кошти, повного номера картки, які б давали можливість встановити факт перерахування ТОВ «Авентус Україна» коштів в сумі 11000,00 грн. на картковий рахунок саме ОСОБА_1 .

Питання про витребування інформації, яка містить банківську таємницю, представник ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» в суді не порушував.

Первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували перерахування коштів ОСОБА_1 на підставі договору про надання споживчого кредиту №4807909 від 21 вересня 2021 року ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» не надало.

Суд виснуває, що ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» мало надати суду відповідні докази, як особа, в розпорядження якої мають перебувати такі докази, та особа, яка мала вчинити активні дії щодо проведення ідентифікації особи відповідача та перерахування на його рахунок коштів.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши надані у справі докази за внутрішнім переконан-ням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, суд дійшов обґрунтованого висновку, що матеріалами справи не підтвердь-жено факт надання ОСОБА_1 кредитних коштів, а тому позовні вимоги є не обґрунто-ваними та такими, що не підлягають задоволенню.

Зважаючи на відмову у задоволенні позову, понесені судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України, слід віднести на рахунок позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 207, 633, 634, 638, 640, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, ст. 2, 12, 13, 76, 81, 82, 89, 141, 223, 258, 259, 263-265, 266, 273, 280-284 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного проваджен-ня, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено 02 липня 2024 року.

Суддя Яковлєва Л.В.