ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1614/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №694/1203/24 Категорія: 310020000 Сакун Д. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіКарпенко О.В., Гончар Н.І.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника відповідача адвоката Єльнікової Н.О. на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 08.07.2024 (повний текст складено 08.07.2024, суддя в суді першої інстанції Сакун Д.І.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несплату аліментів,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася у травні 2024 року до суду з позовом до ОСОБА_2 , яким просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за несплату аліментів в сумі 78 623,88 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у Новоукраїнському ВДВС у Новоукраїнському районі ПС МУМЮ (м. Дніпро) перебуває виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 від заробітної плати від заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 23.11.2015 і до повноліття дітей.

Загальна сума пені за несплату аліментів за всі періоди складає 85 882,29 грн., проте сума пені відповідно до положень ст. 196 СК України не може бути більшою 100 % заборгованості, а тому, підлягає стягненню пеня в розмірі існуючої заборгованості в загальній сумі 78 623, 88 грн. за період з 01.10. 2022 по 19.04.2024.

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 08.07.2024 позов у справі задоволено повністю. При цьому суд виходив з того, що відповідач невчасно сплачує аліменти, що є підставою для нарахування пені на прострочені платежі.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник відповідача адвокат Єльнікова Н.О. подала 02.09.2024 через відділення поштового зв`язку апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить рішення скасувати та відмовити у задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю.

Зазначає, що розмір пені має обмежуватися періодом з 01.10.2022 по 19.04.2024, так як за попередні періоди судовими рішеннями з відповідача було стягнуто неустойку.

Також вказує, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що дані в довідках про заборгованість наданих Новоукраїнським ДВС різняться між собою, тому відповідачем було заявлено клопотання про залучення у справі відділу ДВС в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача для прийняття законного рішення у справі, проте суд відмовив у задоволенні даного клопотання та цю відмову сторона відповідача вважає необґрунтованою та незаконною. Вважає, що в рішенні викладені недостовірні відомості, що призвело до прийняття необґрунтованого рішення.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням наведеного, розгляд цієї справи про стягнення пені по аліментах на суму 78623,88 грн. проводиться у порядку письмового провадження відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що Новоукраїнському ВДВС у Новоукраїнському районі ПС МУМЮ (м. Дніпро) перебуває виконавчий лист про стягнення з гр. ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 від заробітної плати від заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 23.11.2015 і до повноліття дітей.

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області у справі №694/2024/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несплату аліментів було стягнено пеню за несплату аліментів за період з листопада 2015 року по 10.09.2021 в сумі 18 545,00 грн..

Постановою Черкаського апеляційного суду від 23.06.2022 вказане рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області у справі №694/1412/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несплату аліментів та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 про звільнення від сплати частини заборгованості по аліментам заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення пені за несплату аліментів за період з жовтня 2021 року по 01.08.2022 були задоволені частково та стягнуто з ОСОБА_2 за вказаний період пеню за несплату аліментів в розмірі 4374,88 грн.

Згідно довідки - розрахунку заборгованості по аліментам, наданої позивачем, заборгованість становить 85 882,29 грн. станом на 19.04.2024.

За розрахунком пені, наданим позивачем, її розмір за прострочення сплати аліментів за період з 01.10.2022 по 19.04.2024 складає 78 623, 88 грн.

Позовні вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів є предметом спору в цій справі. Правовідносини сторін у справі, які виникли на підставі викладених фактичних обставин, мають таке правове регулювання.

Відповідно до ст. 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за змістом ст. 181 СК України такий обов`язок може бути реалізовано у виді щомісячної (тобто періодичної чи систематичної) сплати аліментів.

Згідно ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості по аліментам з вини особи, яка зобов`язана їх сплачувати за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

ВП ВС у постанові від 03.04.2019 у справі №333/6020/16-ц вказала, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

За положеннями ст. 181 СК України аліменти є періодичним платежем та повинні сплачуватися платником кожного місяця. У разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки за ст. 196 СК України.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Отже зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Також згідно п.22 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Посилання скаржника на те, що надані дані в довідках державного виконавця Новоукраїнського ВДВС про заборгованість по аліментам різняться між собою матеріалами справи спростовуються, оскільки в обох наявних в матеріалах справи довідках суми заборгованості за спірний період ідентичні.

Доводи скаржника про те, що суд необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання відповідача про залучення відділу ДВС в якості третьої особи судом апеляційної інстанції не приймаються, оскільки, як зазначено в оскаржуваному рішенні, і з чим погоджується колегія суддів, ухвалене рішення суду не впливає на права та обов`язки заявленої третьої особи.

Твердження скаржника про те, що розмір пені має обмежуватися періодом з 01.10.2022 по 19.04.2024, так як за попередні періоди судовими рішеннями з відповідача було стягнуто неустойку не є послідовними, оскільки саме за вказаний період заборгованості судом стягнуто пеню за прострочення сплати аліментів. При цьому, вказаний період не охоплюється тим періодом за який з відповідача було стягнено пеню за несплату аліментів згідно з рішеннями Звенигородського районного суду у справах №694/1412/22 та №694/1412/22.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач ні у відзиві на позовну заяву, ні в апеляційній скарзі не наводив обставин, які б свідчили про відсутність його вини у виникненні заборгованості по аліментах.

Так сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Така правова позиція викладена в постанові ВС від 14.12.2020 у справі №661/905/19.

У даній справі скаржник знав про розмір аліментів, які мають сплачуватися ним на користь позивача на утримання дітей, однак попри це допустив прострочення сплати аліментів.

При цьому скаржник не довів існування обставин, які б слугували підставою для висновку про відсутність його вини щодо виникнення боргу по аліментах, тобто свідчили б про виникнення такої заборгованості не внаслідок дій чи бездіяльності платника аліментів.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог відповідно до наданого позивачем розрахунку пені в повному обсязі.

Так пеня це змінна величина, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості», яке міститься в абз.1 ч.1 ст. 196 СК України, означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі якщо позивач з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується. До таких висновків прийшов Верховний Суд від 19.01.2022 у справі №711/679/21.

Відповідно до довідки - розрахунку заборгованості по аліментам заборгованість відповідача за період з жовтня 2022 року по 19.04.2024 становить 32316,60 грн., отже розмір пені не повинен перевищувати вказану суму.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Таким чином рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 08.07.2024 у даній справі належить змінити в частині визначення суми пені, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, визначивши її в розмірі 32316,60 грн., та в частині визначення суми судового збору, яка має бути стягнута з відповідача до державного бюджету за розгляд справи судом першої інстанції.

Частинами 1 та 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, враховуючи, що позовні вимоги у справі задоволено на 41% та те, що за приписами п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» позивач у даній категорії справ звільнена від сплати судового збору, з відповідача до державного бюджету за розгляд справи судом першої інстанції слід стягнути 496,59 грн. судового збору.

Також пропорційно до відхиленої частки позову відповідачу з державного бюджету слід повернути 1072,26 грн. судового збору за апеляційний перегляд справи.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 08.07.2024 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несплату аліментів змінити в частині визначення розміру пені, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, визначивши її до стягнення в сумі 32316,60 грн.грн., та в частині визначення суми судового збору, яка має бути стягнута з відповідача до державного бюджету за розгляд справи судом першої інстанції, визначивши її в сумі 496,59 грн.

У решті рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 08.07.2024 у даній справі залишити без змін.

Повернути відповідачу з державного бюджету 1072,26 грн. судового збору за апеляційний перегляд справи.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 16.10.2024.

Суддя-доповідач

Судді