Справа № 229/2286/24
Провадження № 2/229/1160/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

01 липня 2024 р. м. Дружківка, Донецької області

Дружківський міський суд Донецької області в складі:

судді Рибкіної Н.М.,

за участі секретаря Шайгородської О.Г.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника 3 особи Тирінової Ю.М. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дружківка Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Орган опіки та піклування Дружківської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, який в подальшому уточнив, відповідача ОСОБА_3 відносно її неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що позивач є батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір`ю дитини є відповідачка ОСОБА_3 , яка 06 грудня 2016 року змінила ім`я з « ОСОБА_3 » на ім`я « ОСОБА_3 », при реєстрації народження дитини, в актовому записі записана мати - ОСОБА_3 .

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 31 серпня 2012 року, однак, через різні погляди на життя, ведення домашнього господарства та виховання дитини, в листопаді 2013 року сторони припинили спільне проживання. 24 січня 2014 року рішенням Дружківського міського суду Донецької області у справі № 229/5287/13-ц, шлюб між ними було розірвано, на той час сторони дійшли згоди про проживання дочки з матір`ю. В липні 2014 року відповідач запропонувала позивачу, щоб ОСОБА_4 проживала разом з ним, оскільки відповідач не може приділяти достатньо часу для виховання дитини через зайнятість на роботі і з цього часу дитина проживає разом позивачем, за адресою реєстрації, по АДРЕСА_1 . Відповідач по декілька місяців виїзджала до РФ, за час відсутності не спілкувалася з дитиною і не цікавилася її життям, коли поверталась приходила провідувати та час від часу надавала матеріальну допомогу на утримання дитини. В січні 2019 року позивач звернувся до Дружківського міського суду Донецької області із позовною заявою про визначення місця проживання дитини ОСОБА_4 разом із батьком. Відповідач у судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву, в якій в повному обсязі визнала позовні вимоги і не заперечувала проти того, аби судом було визначено місце проживання дитини разом з позивачем. 13 березня 2019 року за рішенням Дружківського міського суду Донецької області у цивільній справі № 229/188/19 було визначено місце проживання малолітньої дитини, ОСОБА_4 , разом з батьком. Цим же рішенням було припинено стягнення аліментів з позивача на користь матері дитини на утримання дочки. Відповідач в кінці березня 2019 року виїхала до РФ і до теперішнього часу не поверталася, з того часу жодного разу не бачилася із дитиною, майже не спілкувалась з нею. З 2019 року позивач самостійно утримує дочку, відповідач не надає йому матеріальної, чи будь-якої іншої допомоги на утримання дитини. Точної адреси місцезнаходження відповідач позивачу не повідомляє, однак позивачу відомо, що відповідач має іншу сім`ю. При спілкуванні з відповідачем вона неодноразово наголошувала, що не збирається повертатися в Україну і подальше своє життя буде влаштовувати в РФ.Зазначене свідчить про те, що відповідач свідомо, з власної волі, самоусунулася від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини. Відповідач ніяким чином не піклується про дочку, не приймає участі в її виховані, не піклується про її майбутнє, не цікавиться успіхами дитини, не піклується про фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, не спілкується з дитиною на достатньому рівні, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не приймає участі в утриманні дитини, не надає матеріальної допомоги, таким чином не виконує обов`язків, передбачених ст. 150 СК України. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із зазначенням в актовому записі про народження дитини відомостей про позбавлення батьківських прав матері дитини - ОСОБА_3 та стягнення з неї аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 08 квітня 2024 року у вказаній справі було відкрите загальне позовне провадження та призначене підготовче судове засідання.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 03 червня 2024 року підготовче провадження закрито та призначене судове засідання для розгляду справи по суті.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 17 червня 2024 року судове засідання відкладено на 01 липня 2024 року через неявку відповідача.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, просив суд його задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Суду пояснив, що неповнолітню доньку ОСОБА_4 він виховує у відсутність її матері з 1,5 річного віку. На теперішній час їй 11 років, вирішити якесь питання, чи то оформити до школи, чи отримати документи, які посвідчуватимуть особу, необхідна згода матері, яка виїхала в іншу країну, не цікавиться як дитина росте та чим живе, її успіхами, чи є у неї що їсти. Прізвище та ім`я змінила, оскільки прострочила візу в РФ, щоб не депортували.

Відповідач ОСОБА_3 повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи до судового засідання не з`явилася. Від неї клопотань та заяв до суду про розгляд справи у її відсутність не надходило. У встановлений ухвалою про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву відповідачем також не поданий.

Третя особа представник органу опіки та піклування Дружківської міської ради Тирінова Ю.М., в судовому засіданні пояснила, що орган опіки та піклування в інтересах дитини вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до малолітньої доньки ОСОБА_4 . Дане питання було предметом розгляду на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, перед цим досліджувалися умови проживання дитини, проводились бесіди із зацікавленими особами, комісія дійшла висновку, що в даній ситуації має місце свідоме умисне ухилення ОСОБА_3 від виконання батьківських обов`язків по відношенню до доньки ОСОБА_4 .

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, що узгоджується з п. 18 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, в якому зазначається, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Судом встановлено, що позивачем у справі є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ( а.с.8-12)

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 28.11.2012 року ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ( а.с.21)

Згідно з свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_3 від 06.12.2016 року, виданим Дружківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , змінила ім`я, про що 06.12.2016 року складено відповідний актовий запис № 34. Прізвище, власне ім`я, по батькові після державної реєстрації зміни імені - ОСОБА_3 ( а.с.17)

З копії рішення Дружківського міського суду Донецької області від 24.01.2014 року у справі № 229/5287/13-ц ; № 2/229/140/2014 вбачається, що між сторонами шлюб розірвано, проживання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено з матір`ю ( а.с.22)

Відповідно до рішення Дружківського міського суду від 13.03.2019 року у справі № 229/188/19; провадження 2/229/272/2019 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування Дружківської міської ради про визначення місця проживання дитини та звільнення від сплати аліментів - задоволено; визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Дружківки Донецької області, громадянки України, з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянином України, уродженцем м.Дружківка Донецької області; припинено стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягувалися на підставі рішення Дружківського міського суду Донецької області від 16 квітня 2014 року № №229/766/14-ц. ( а.с.23-25)

Згідно з витягом про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 ( а.с.26)

З характеристики учениці 5-Б класу ЗОШ 1-111 ступнів №6 Дружківської міської ради, довідок вбачається, що ОСОБА_4 навчається в даній школі з 01 класу, проживає разом з батьком ОСОБА_1 , мати за всі роки навчання до школи не приходила, не цікавилась навчанням доньки, не зв`язувалась з вчителем телефоном. Зі слів батька виїхала з країни до РФ.( а.с.27-29)

З декларації з сімейним лікарем КНП "Центр первинної медіко-санітарної допомоги" Дружківської міської ради вбачається, що законним представником ОСОБА_1 укладена декларація про надання медичних послуг за адресою м. Дружківка Донецької області ( а.с.30)

Відповідно до довідки сімейного лікаря амбулаторії №2 КНП ЦП МСД Дружківської міської ради Карпенко І.О. від 15.03.2024 року, під наглядом сімейного лікаря знаходиться сім`я, у т.ч. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 Батько дитини доглядає за нею, відвідує амбулаторію з профілактичною метою для проведення проф. щеплень, проф. оглядів та в разі хвороби доньки. ( а.с. 31)

З характеристики ПрАТ "ДРЗМВ" від 14.03.2024 вбачається, що ОСОБА_1 працює на "Дружківському заводі металевих виробів" з 06.04.2020 року, під час роботи зарекомендував себе як грамотний, кваліфікований працівник, у колективі користується повагою та авторитетом ( а.с.32)

З висновку органу опіки та піклування Дружківської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , № 01-16/3258 від 02.05.2024 року вбачається, що висновок складено на підставі ухвали Дружківського міського суду Донецької області від 08.04.2024 про відкриття провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки та піклування Дружківської міської ради, про позбавлення батьківських прав, наданих документів, акту обстеження умов проживання дитини, бесіди із зацікавленими особами та рішення комісії з питань захисту прав дитини. У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Дружківського міського суду Донецької області з позовною заявою про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до їх спільної доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У позовній заяві чоловік зазначив, що відповідач з 2019 року з дитиною не спілкується, матеріальної допомоги на її утримання не надає, участі у вихованні доньки не приймає. З метою перевірки зазначеної інформації службою у справах дітей Дружківської міської ради проведено роботу, в результаті чого з`ясовано наступне. Громадяни ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_4 . У свідоцтві про народження малолітньої ОСОБА_4 відповідачка записана як ОСОБА_3 . У 2016 році відповідачка змінила прізвище « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_3 » ім`я « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_3 », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені (актовий запис № 34. складений Дружківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 06.12.2016). Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 24.01.2014 року шлюб між подружжям було розірвано, дитина залишилася проживати разом з матір`ю. У липні 2014 року колишнє подружжя дійшло спільної згоди щодо проживання доньки разом з батьком. Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 13.03.2019 (справа№ 229/188/19, провадження № 2/229/272/2019) місце проживання малолітньої ОСОБА_4 визначене разом з батьком. ОСОБА_1 разом з донькою ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . фактично проживають за адресою: АДРЕСА_2 . За вищезазначеною адресою мешкають також батьки позивача ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . За місцем проживання позивача створені належні умови для проживання дитини, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 12.04.2024. Дитина знаходиться на повному утриманні батька. ОСОБА_1 працює у ПРАТ «Дружківський завод металевих виробів», що підтверджено відповідними довідками. Згідно з характеристикою, наданою керівником підприємства, ОСОБА_1 користується авторитетом у колективі, зарекомендував себе як кваліфікований та відповідальний працівник. Малолітня ОСОБА_4 є ученицею 5-Б класу загальноосвітньої школи І-Ш ступенів № 6 Дружківської міської ради Донецької області. Згідно з характеристикою, виданою адміністрацією навчального закладу, мати дівчинки ОСОБА_3 жодного разу школу не відвідала, навчанням доньки ніколи не цікавилась, не відвідувала батьківські збори, не спілкувалася з класним керівником та вчителями-предметниками. У свою чергу ОСОБА_1 приділяє багато уваги вихованню доньки, контролює її навчання, цікавиться успіхами та досягненнями дитини. ОСОБА_1 піклується про здоров`я доньки. Згідно з довідкою, виданою Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Дружківської міської ради, дівчинка має усі необхідні профілактичні щеплення, у разі захворювання дитини до лікаря її супроводжує батько. Останнє відоме місце проживання ОСОБА_3 : АДРЕСА_3 . На теперішній час відповідачка за вказаною адресою не проживає, зі слів позивача, з 2019 постійно мешкає на території РФ. Відповідно до ч. 2 ст. 171 Сімейного кодексу України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. На виконання зазначеної норми законодавства спеціалістом служби у справах дітей Дружківської міської ради було проведено бесіду з малолітньою ОСОБА_4 . Під час бесіди було встановлено, що дитина обізнана щодо заявленого батьком позову, позовні вимоги батька підтримує. З метою більш детального з`ясування обставин справи були опитані родичі родини ОСОБА_1 . ОСОБА_18 та ОСОБА_23 . З їх слів ОСОБА_3 залишила доньку, коли тій виповнилося півтора року. До 2019 року ОСОБА_24 час від часу навідувала дитину, потім виїхала до РФ і до доньки більше жодного разу не приїздила. Інколи жінка телефонує ОСОБА_4 , однак та з мамою спілкується неохоче. Мати та дитина дуже віддалилися одна від одної, навіть не мають про що поговорити. Питання про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до доньки ОСОБА_4 розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулося 30.04.2024. З`ясувати позицію відповідачки щодо заявленого до неї позову, забезпечити її участь у засіданні не вдалося через відсутність зв`язку. Заслухавши позивача, врахувавши думку дитини та ознайомившись із матеріалами справи, члени комісії більшістю голосів прийшли до висновку, що в даній ситуації має місце свідоме умисне ухилення ОСОБА_3 ОСОБА_3 від виконання батьківських обов`язків по відношенню до доньки ОСОБА_4 . Було прийняте рішення підтримати позов ОСОБА_1 та рекомендувати органу опіки та піклування Дружківської міської ради надати до суду відповідний висновок.

Виходячи із зазначеного, в інтересах малолітньої ОСОБА_4 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючись ст. 19, пунктом 2 частини 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, орган опіки та піклування Дружківської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до малолітньої доньки ОСОБА_4 ( а.с.51-53)

В судовому засіданні свідок ОСОБА_25 пояснила, що доводиться дружиною рідного брата позивача. Дитина ОСОБА_4 з півторарічного віку проживає з батьком, останнім часом бабуся та дідусь дитини живуть разом. Мати дитини свідок бачила останній раз на дні народження дитини у 2018 чи 2019 році, більше її не бачила.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_26 суду пояснила, що доводиться матір`ю позивачу, вона, її чоловік та син з онукою зараз мешкають разом. В школі, у лікарні не можуть вирішити будь-яке питання, всі запитують, чого мати не прийшла, скоро отримувати документи, згода матері потрібна, а матір не має намірів виховувати дитину.

В судовому засіданні малолітня ОСОБА_4 в присутності психолога ОСОБА_27 суду повідомила, що вона мешкає разом з батьком , бабусею, дідусем за адресою: АДРЕСА_2 , навчається в школі № 6 м.Дружківка. Мати вона бачила давно, тільки дзвонить. Розуміє, що вирішується питання про позбавлення батьківських прав матері, не проти, щоб суд позбавив батьківських прав її матір відносно неї.

Психолог ОСОБА_27 підтвердила розуміння малолітньою ОСОБА_4 суті питання, яке розглядається, надані нею пояснення відповідають її внутрішній волі і висловлені без будь-якого тиску.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з частинами першої, другої, шостої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Як вбачається з висновку опіки та піклування Дружківської міської ради в інтересах малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , орган опіки та піклування Дружківської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до малолітньої доньки ОСОБА_4 .

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява від 18 грудня 2008 року № 39948/06) вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції.

У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Положенням ч. 1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України передбачено, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей.

Суд вважає, що матеріали справи містять достовірні відомості, які свідчать про невиконання відповідачем своїх обов`язків по вихованню своєї доньки, оскільки протягом тривалого часу відповідач, свідомо змінивши країну проживання, не проявляє відносно неї належної турботи та уваги, не приймає участі у її вихованні та утриманні, не піклується про стан її здоров`я та розвиток, взагалі не спілкується з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, хоча зобов`язана це робити та має таку можливість.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що дійсно з боку відповідача має місце ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків та неналежне їх виконання, воно не було пов`язано як об`єктивними так і суб`єктивними причинами.

За таких обставин, суд вважає, що наявні правові підстави для застосування крайнього заходу впливу відносно відповідача щодо позбавлення його батьківських прав, яка на теперішній час без поважних причин самоусунулась від виховання та утримання доньки.

Отже судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не має бажання займатися вихованням та утриманням дитини, свідомо самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню своєї неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідач ухиляється без поважних причин від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що проявляється у відсутності його піклування про фізичний та духовний розвиток дитини, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, позбавивши батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у відношенні неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому суд роз`яснює відповідачу, що вона має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав на підставі ст.169 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч.2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

За змістом ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України).

Згідно з ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

З огляду на викладене, суд, проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, перевіривши відповідність вимог чинному законодавству України, беручи до уваги найважливіші інтереси дитини, які, з урахуванням їх природи, переважають над інтересами батьків, вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини.

Виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України), враховуючи обставини, визначені ст. 182 СК України, суд вважає, що відповідач, яка є працездатною, зобов`язана і має можливість сплачувати на користь ОСОБА_1 1/4 частину від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи з 27.03.2024 і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 1211,20 грн. враховуючи, що при поданні позовної заяви в частині вимог про стягнення аліментів ОСОБА_1 був звільнений від сплати відповідного судового збору відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 77, 78,81, 89,141, 258, 259, 263-265, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, 58-60 ЦК України, ст.ст. 164, 165, 166, 181-183 Сімейного Кодексу України, суд,

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Орган опіки та піклування Дружківської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , громадянку України, батьківських прав відносно її неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В актовому записі № 525 від 28.11.2012 про народження ОСОБА_4 зазначити відомості про позбавлення батьківських прав матері дитини - ОСОБА_3 .

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.03.2024 року і до досягнення нею повноліття.

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , судовий збір на користь держави у розмірі по 1211 ( одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп .

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації : АДРЕСА_4 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації : АДРЕСА_3 ;

3 особа: Орган опіки та піклування Дружківської міської ради, адреса місцезнаходження: Донецька область, м.Дружківка, вул Соборна, буд 16, .

Суддя : Н.М.Рибкіна