Справа № 756/8802/24
Провадження № 2/756/4153/24
28 жовтня 2024 року місто Київ
Оболонський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді - Ткач М.М.,
за участі секретаря судового засідання - Тагієва Р.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПЛУАТАЦІЙНА КОМПАНІЯ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості,
Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКСПЛУАТАЦІЙНА КОМПАНІЯ» звернулося до Оболонського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та судових витрат.
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 22.07.2024 було відкрито спрощене позовне провадження у справі.
Ухвалою суду від 10.09.2024 замінено відповідача ОСОБА_3 на належних відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПЛУАТАЦІЙНА КОМПАНІЯ» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.
07.10.2024 на адресу суду від сторони позивача надійшла позовна заява у новій редакції.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є виконавцем послуг з утримання будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачі є співвласниками (по 1/2 частині кожний) квартири АДРЕСА_2 . Позивач на підставі розпорядження Оболонської районної у місті Києві адміністрації від 17.07.2009 № 514 є балансоутримувачем будинку за адресою: АДРЕСА_3 . Для реалізації своїх обов`язків як управителя, позивач уклав ряд договорів з виконавцями послуг, зокрема: ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал», ТОВ «Селтік ТБО», ПАТ «Київенерго», ТОВ «Гранд-Фурор», ТОВ «Ремонтно-будівельна компанія «Капітал», ПП «Толока М», ТОВ «ОДС-Ліфтервіс», ТОВ «ФІРМА «ВОЛОДАР-РОЗ», ТОВ «КИЇВСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ». Розпорядженням КМДА №1207 від 05.10.2017 затверджено тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для позивача у розмірі - 6,95 грн. за 1 кв.м. Позивач зобов`язання виконував належним чином. Натомість відповідачі свої зобов`язання зі сплати платежів за отримані послуги належним чином не виконують, виникла заборгованість розмір якої складає 6380,34 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів у рівних частинах з кожного відповідача на свою користь.
У судове засідання представник позивача не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся. 24.10.2024 на адресу суду представником позивача Халупним А.В. через систему «Електронний суд» направлено заяву, в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Заперечень щодо заочного розгляду справи не висловив Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідачів витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00грн.
Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися. Клопотання про відкладення розгляду справи, до суду відповідачі не надіслали, про причину неявки суд не повідомили, відзив та інші заяви з процесуальних питань від них до суду не надходили.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Як убачається з матеріалів справи, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками квартири АДРЕСА_4 , яка належить їм на праві приватної власності по 1/2 частці кожному, що підтверджується договором купівлі-продажу від 08.02.2017.
З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання виконує належним чином, здійснює надання житлово-комунальних послуг, зокрема, позивачем для реалізації своїх обов`язків як управителя укладено договори з виконавцями житлово-комунальних послуг таких як ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал», ТОВ «Селтік ТБО», ПАТ «Київенерго», ТОВ «Гранд-Фурор», ТОВ «Ремонтно-будівельна компанія «Капітал», ПП «Толока М», ТОВ «ОДС-Ліфтервіс», ТОВ «ФІРМА «ВОЛОДАР-РОЗ», ТОВ «КИЇВСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ».
Відповідачі як власники квартири та споживачі житлово-комунальних послуг згідно ст.ст.156,162 ЖК України зобов`язана не тільки брати участь у витратах по утриманню квартири та прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги.
Розпорядженням КМДА від 05.10.2017 № 1207 «Про внесення змін до Тарифів та структуру тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавця цих послуг, по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків зі споживачами залежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця що настає за розрахунковим» було затверджено новий тариф в розмірі 6,95 грн., у зв`язку з чим щомісячний платіж для відповідачів має становити 519,51 грн.
Разом з тим, відповідачі свої зобов`язання належним чином не виконують.
З наданих позивачем розрахунків, заборгованість зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території по вказаній квартирі з січня 2020 року по травень 2024 року у відповідача ОСОБА_1 , станом на кінець травня 2024 року становить 3190,17 грн; за період з січня 2020 року по травень 2024 року заборгованість відповідача ОСОБА_2 за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, станом на кінець травня 2024 року становить 3190,17 грн.
Будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачі суду не надали.
Зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, розрахунок розміру заборгованості, суд вважає, що відомості, які вони містять, відповідають дійсним обставинам справи. Доказів повної або часткової сплати вказаної заборгованості відповідачами суду не надано.
Частиною четвертою статті 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує.
Згідно зі статтею 13 Конституції України власність зобов`язує. Вказана норма кореспондується зі статтею 322 ЦК України, відповідно до якої власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.
Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено зобов`язання споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статті 610 ЦКУ порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідачами не надано будь-яких доказів в розумінні положень ст. ст. 76-81 ЦПК України на спростування даних обставин, як на підтвердження своїх заперечень проти позову.
Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача у дольовому порядку вказану заборгованість у розмірі 6380,34 грн, з кожного по 3190,17 грн.
У частині вимог про стягнення витрат на правову допомогу, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.
Витрати на правову допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі.
Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи, представником позивача було надано договір №20/02 про надання правничої допомоги від 20.02.2024, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Експлуатаційна компанія» та адвокатом Халупним А.В., додаткову угоду №24/06 від 24.06.2024 до Договору №20/02 про надання правничої допомоги від 20.02.2024, акт №24/06/1 прийому-передачі наданих послуг від 24.06.2024 до Договору №20/02 про надання правничої допомоги, додаткову угоду №09/09 від 09.09.2024 до Договору №20/02 про надання правничої допомоги від 20.02.2024, акт №10/09-2 прийому-передачі наданих послуг від 10.09.2024 до Договору №20/02 про надання правничої допомоги, платіжні інструкції, ордер на надання правничої (правової) допомоги, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.
За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Слід також зазначити, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Враховуючи викладене, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, а також ураховуючи критерій складності справи, ціну позову, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про достатність правових підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн, з кожного по 1500,00 грн. Урешті вимог, слід відмовити.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з кожного з відповідачів на користь позивача судовий збір у сумі 1514,00 грн.
Керуючись статтями 12, 76-81, 141, 263-265, 279, 280-282, 354 ЦПК України, суд
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПЛУАТАЦІЙНА КОМПАНІЯ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга позивачем подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення суду складено 01.11.2024.
Відомості про сторін:
2. Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_5 );
3. Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_5 ).
Суддя М. М. Ткач