ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1586/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №712/9981/24 Категорія: н ухвалу ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіГончар Н.І., Сіренко Ю.В.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивачів на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 26.08.2024 (повний текст складено 26.08.2024, суддя в суді першої інстанції Троян Т.Д.) про передачу до іншого суду справи за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до АТ «Райффайзен Банк», АТ «ОКСІ БАНК», третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» про захист прав споживачів шляхом захисту персональних даних, визнання правочинів недійсними, зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

у серпні 2024 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом у цій справі з вимогами про захист прав споживачів шляхом:

- зобов`язання АТ «Райффайзен Банк» та АТ «ОКСІ БАНК» видалити всі персональні дані позивачів з електронних баз, серверів, припинити їх збір, обробку, систематизацію, накопичення, зберігання, використання, розповсюдження та передачу;

- визнання недійсними договорів відступлення права вимоги №114/2-71 від 18.07.2024 від АТ «Райффайзен Банк» до АТ «ОКСІ БАНК» по Кредитному Договору N?354411/3705/1601-6 від 08.08.2006 та №114/2-71-1 від 18.07.2024 від АТ «ОКСІ БАНК» до ТОВ «Цикл Фінанс» по Кредитному Договору N?354411/3705/1601-6 від 08.08.2006;

- винесення окремої ухвалу про направлення до правоохоронних органів інформації щодо діянь АТ «Райффайзен Банк», які маю ознаки злочинів, по відношенню до позивачів;

- стягнення з АТ «Райффайзен Банк» на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн.;

- стягнення з АТ «Райффайзен Банк» на користь ОСОБА_3 моральної шкоди в розмірі 30000,00 грн.;

- стягнення з АТ «Райффайзен Банк» на користь ОСОБА_4 моральної шкоди в розмірі 10000, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.06. 2017 визнано недійсною Додаткову угоду № 2 до кредитного договору № 354411/3705/1601-6 від 08.08.2006, укладену 14.05.2009 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 . Стягнуто із ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 354411/3705/1601-6 від 08.08.2006, що утворилась станом на 17.02.2017.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 27.09.2017 вказане рішення суду першої інстанції змінено скасовано в частині стягнення із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором № 354411/3705/1601-6 від 08.08.2006, що утворилась станом на 17.02.2017, а саме: тіло кредиту 3 034,42 долари США, заборгованість за процентами 579,30 доларів США, пеню 855,95 доларів США, а всього 4 469,67 доларів США. Ухвалено в цій частині нове рішення, яким ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в позові до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про дострокове солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 02.10.2019 рішення судів першої та апеляційної інстанцій у справі залишено без змін.

Позивачі вказують, що зазначеними рішеннями судів, які набрали законної сили, їх не визнано ні боржниками ні порушниками умов кредитного договору чи прав банку та встановлено відсутність заборгованості по кредитному договору.

Крім того, 10.06.2020 Соснівським районним судом м. Черкаси повністю задоволено позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до АТ «Райффайзен Банк Аваль» про захист прав споживачів, визнання іпотеки такою, що припинена та зобов`язання вчинити певні дії (справа №712/3196/20). Визнано іпотеку нерухомого майна на житловий будинок з прибудовами у АДРЕСА_1 такою, що припинена та виключено з державного реєстру іпотек запис про обтяження.

Вказують, що кредитний договір №354411/3705/1601-6 від 08.08.2006 припинив свою дію з дати направлення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вимоги про дострокове погашення всієї суми боргу. Відповідно до рішень судів, які набрали законної сили, відсутня заборгованість по кредитному договору №354411/3705/1601-6 у позичальника ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_3 .

Отже позивачі не мають жодних правовідносин з АТ «Райффайзен Банк» та не мають кредитних правовідносин з іншими фінансовими установами.

Водночас, АТ «Райффайзен Банк» постійно втручається в приватне життя позивачів, незаконно збирає щодо них інформацію, яку поширює третім особам, незаконно передає персональні дані третім особам без згоди позивачів, що наносить суттєву шкоду їм, як споживачам.

Так 16.08.2024 позивачі отримали листи-повідомлення від 24.07.2024 про відступлення прав вимоги за кредитним договором № 354411/3705/1601-6 на користь АТ «ОКСІ БАНК» відповідно до договору про відступлення прав вимоги №114/2-71 від 18.07.2024.

Листом АТ «ОКСІ БАНК» повідомило про відступлення прав вимоги за кредитним договором № 354411/3705/1601-6 на користь ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» на підставі договору про відступлення права вимоги №114/2-71-1 від 18.07.2024.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 26.08.2024 вказану цивільну справу направлено за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва з підстав того, що правовідносини, які є предметом позову, не підпадають під дію ЗУ «Про захист прав споживачів», а тому і підсудність даної справи належить визначати згідно загальних приписів ч. 2 ст. 27 ЦПК України за місцезнаходженням відповідачів.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що Соснівський районний суд м. Черкаси не є судом, повноважним згідно закону на розгляд даної справи.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, позивачі 30.08.2024 подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять її скасувати та направити справу до Соснівського районного суду м. Черкаси для вирішення питання про відкриття провадження.

Указують, що висновок суду про непоширення на правовідносини сторін дії ЗУ «Про захист прав споживачів» є помилковим, оскільки всі дії за кредитним договором № 354411/3705/1601-6 є незаконними та порушують права позивачів, як споживачів банківського продукту.

Також вказують на те, що судом першої інстанції не зазначено про те, що позивачі звернулись до суду з позовом, зокрема, і про захист прав споживачів та захист персональних даних, чим, на їх думку, спотворено позовні вимоги.

Судом першої інстанції проігноровано з`ясування питання щодо правовідносин, що виникли між сторонами та з приводу яких позивачі звернулись до суду. Звертають увагу, що зі змісту кредитного договору № 354411/3705/1601-6 вбачається, що кредитування за даним договором є споживчим кредитуванням під заставу нерухомості та на нього поширюється ЗУ «Про захист прав споживачів».

У відзиві на вказану апеляційну скаргу представник АТ «Райффайзен Банк» просив її відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, як законну та належним чином обґрунтовану.

За правилами ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У даному випадку оскаржується ухвала про передачу справи на розгляд іншого суду, яка зазначена в пункті 9 частини першої статті 353 ЦПК України. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у повній мірі відповідає вказаним вимогам процесуального законодавства.

Так згідно частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За обставин цієї справи, посилаючись на ЗУ «Про захист прав споживачів», позивачі звернулись до Соснівського районного суду м. Черкаси (за їх зареєстрованим місцем проживання) за захистом своїх порушених прав.

Позовні вимоги (предмет спору) позивачами визначено як зобов`язання відповідачів вчинити певні дії (видалити персональні дані позивачів), визнати договори банку про відступлення прав вимоги до позивачів недійсними, стягнути з банку на користь позивачів моральну шкоду.

Так територіальна юрисдикція (підсудність) цивільних справ визначена в параграфі 3 глави 2 ЦПК України та поділяється на: загальну (за місцем проживання або місцезнаходженням відповідача) - стаття 27 ЦПК України; альтернативну (за вибором позивача) - стаття 28 ЦПК України; виключну - стаття 30 ЦПК України.

Частиною другою статті 27 ЦПК України встановлено, що позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно є Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Частиною 5 статті 28 ЦПК України передбачено, що позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Таким чином, у спорах, що стосуються захисту прав споживачів діє альтернативна підсудність за вибором споживача.

Позивачі у справі стверджують, що на правовідносини сторін поширюють свою дію положення ЗУ «Про захист прав споживачів», що складає суть доводів їх апеляційної скарги.

У преамбулі ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту права споживачів.

Відповідно до п.17 ст.1 ЗУ «Про захист прав споживачів», послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Згідно пункту 22 статті 1 Розділу 1 загальні положення ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відтак, з огляду на характер правовідносин, які регулюються ЗУ «Про захист прав споживачів», його дія поширюється на відносини, які виникають із договорів, актів законодавства та інших угод, які не суперечать Закону.

Застосування ЗУ «Про захист прав споживачів» до даних правовідносин можливе лише в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови, процедури виконання договору, та інше, тобто ті, які передують укладенню договору. Тобто, права особи, як споживача, охоплюються і мають місце на стадії придбання, замовлення, використання або реалізації наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, а коли така продукція вже придбана, замовлена або використовується, то діють правила і норми відповідних договірних правовідносин. Після укладання договору між сторонами виникають інші правовідносини, тому до спорів щодо виконання договору цей закон не може застосовуватись. Після укладення договору між сторонами виникають інші правовідносини, які регулюються відповідними Законами (ЦК України, ЗУ «Про банки та банківську діяльність», ЗУ «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» тощо).

Отже за предмету спору у даній справі стосовно визнання недійсними договорів банку про відступлення прав вимоги до позивачів, захист їх персональних даних щодо заборони банку їх використовувати та відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок укладення банком договорів про відступлення прав вимоги, у суду відсутні підстави для висновків про поширення законодавства про захист прав споживачів на правовідносини сторін, так як вони мали місце не з приводу виконання зобов`язань за кредитним договором, де позивачі якраз являються споживачами банківських послуг, а з приводу реалізації банком його права на укладення правочинів щодо прав вимоги, які, як вважає банк, йому належать.

При цьому споживач не являється стороною відповідного правочину про відступлення прав вимоги та не отримує за ним жодних послуг.

Апеляційний суд враховує, що усі позовні вимоги у справі (у тому числі і про заборону використання персональних даних і про відшкодування моральної шкоди) ґрунтуються на факті відступлення прав вимоги банком іншому кредитору.

Отже, виходячи зі змісту позову, у апеляційного суду не виникає сумнівів, що у спірних правовідносинах позивачі не є споживачами послуг, у зв`язку з чим норми ч. 5 ст. 28 ЦПК України у цій справі не підлягають застосуванню.

Відповідно до п.1 ч. 1ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Таким чином, враховуючи те, що місцезнаходження відповідача АТ «Райффайзен Банк» зареєстровано на території м. Києва, підсудність справи підлягає визначенню за правилами ч. 2ст. 27 ЦПК України, отже законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про підсудність справи Печерському районного суду м. Києва

У аспекті викладеного вище, доводів, які б спростовували такі висновки суду у справі апеляційна скарга позивачів не містить.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 26.08.2024 про передачу справи на розгляд до іншого суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу позивачів без задоволення.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 26.08.2024 про передачу до іншого суду даної справи - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 09.10.2024.

Суддя-доповідач

Судді