Провадження № 2/686/5946/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

10 жовтня 2024 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

у складі: головуючого судді Дем`янова Ю.М.,

за участі секретаря судового засідання Ткаченко Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Стислий виклад позицій учасників справи.

До суду 12.08.2024 надійшла позовна заява від ТОВ «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування поданого позову ТОВ «Діджи Фінанс» зазначено про те, що 16.06.2021 між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту № 634234 за умовами якого відповідачці надається кредит у розмірі 16000 грн, а остання зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.

При цьому, зазначено, що тип процентної ставки за Договором фіксована, а нарахування процентів за Кредитним договором здійснюється в межах строку надання кредиту, визначеного у Кредитному договорі, на залишок заборгованості за кредитом, що вказаний в графіку платежів, виходячи з припущення, що споживач виконає свої зобов`язання на умовах та в строки, передбачені Кредитним договором.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до дати, вказаної у Кредитному договорі, а в частині виконання зобов`язань та нарахування штрафів - до повного виконання споживачем зобов`язань за Кредитним договором.

28.08.2023 згідно умов Договору факторингу №2808-23, ТОВ "Слон Кредит" відступлено на користь ТОВ «Діджи Фінанс» право вимоги за Кредитним Договором № 634234 від 16.06.2021, а ТОВ «Діджи Фінанс», відповідно, набуто право вимоги до відповідачки ОСОБА_1 .

Згідно Договору факторингу сума боргу перед новим кредитором ТОВ «Діджи Фінанс» становить 26 972,37 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 12482,66 грн, заборгованість за відсотками становить 14489,71грн.

ТОВ «Діджи Фінанс» вживались заходи досудового врегулювання спору шляхом направлення адвокатської вимоги № -АВ від 15.11.2023 на адресу відповідачки.

Разом з тим, вказана вимога залишена ОСОБА_1 без реагування, а заборгованість за Кредитним Договором № 634234 від 16.06.2021 залишається непогашеною.

Тому позивач змушений звертатися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів та просить стягнути з відповідачки на його користь наявну суму заборгованості, а також судові витрати у справі, що складаються із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Представник позивача ТОВ «Діджи Фінанс» у судове засідання не з`явився, 18.09.2024 надіслав до суду заяву, у якій просив суд розглядати справу за його відсутності, вимоги заяви підтримав, у випадку неявки відповідача у судове засідання проти заочного розгляду справи не заперечив.

Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомляла. Правом на подання відзиву не скористалася.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 20.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Визначено порядок подання до суду документів по суті у справі.

Заяви та клопотання від учасників справи до суду не надходили, інші процесуальні дії не вчинялись.

У визначену дату та час судового засідання сторони у справі до суду не з`явилися, про дату та час судового засідання були належним чином повідомлені.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення.

Згідно положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Ухвалою суду від 10.10.2024 постановлено провести заочний розгляд цивільної справи на підстав наявних у ній доказів.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом встановлено, що 16.06.2021 між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту № 634234.

Згідно умов вказаного Договору сума кредиту складає 20 000,00 грн (п. 1.3. Договору), що надається строком на 730 днів до 16.06.2023 (п. 1.4. Договору) із застосуванням фіксованої процентної ставки 25 % на день за перший день користування кредитом та 85 % річних, починаючи з другого дня користування кредитом й до кінця строку кредитування (п. 1.5. Договору).

Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються у безготівковій формі у розмірі 16000,00 грн на поточний рахунок споживача та у розмірі 4000,00 грн на користь товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом.

Відповідно до п. 4.4. Договору відповідачка зобов`язалася у встановлений Договором строк повернути кредит, сплатити проценти, штраф, пеню та інші платежі, передбачені Договором.

Вказаний Договір разом із Заявою-Анкетою від 16.06.2021, Паспортом споживчого кредиту від 16.06.2021, Таблицею обчислення вартості кредиту від 16.06.2021, що містять аналогічні Договору умови, підписано відповідачкою ОСОБА_1 шляхом накладення власноручного підпису, що свідчить про її повне ознайомлення із Договором та беззаперечне погодження його умов.

Кредитор ТОВ «Слон Кредит» виконав свої зобов`язання за Договором та перерахував відповідачці грошові кошти на зазначений у Договорі рахунок в обумовленому Договором розмірі, що підтверджується платіжним дорученням № 5477 від 16.06.2021 на суму 16 000,00 грн.

Разом з тим, відповідачка свої зобов`язання за Договором не виконала внаслідок чого у останньої за вказаним Договором утворилась заборгованість, яка згідно із розрахунком заборгованості за кредитним договором № 634234 від 16.06.2021 за період з 17.06.2021 по 16.06.2023, складеного первісним кредитором ТОВ «Слон Кредит», складає 26 972,37 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 15938,48 грн, заборгованість за відсотками становить 11033,89 грн.

28.08.2023 згідно умов Договору факторингу № 2808-23, ТОВ "Слон Кредит" відступлено право вимоги за рядом кредитних договорів, в тому числі і за Кредитним Договором № 634234 від 16.06.2021, на користь ТОВ «Діджи Фінанс».

Відтак, ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги до відповідачки ОСОБА_1 .

Факт укладення Договору факторингу № 2808-23 від 28.08.2023 та набуття права вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 за Кредитним Договором № 634234 від 16.06.2021 підтверджується актом приймання-передачі реєстру прав вимог за Договором факторингу № 2808-23 від 28.08.2023, скріпленим підписами і печатками сторін, платіжною інструкцією № 4565 від 28.08.2023, витягом із Реєстру боржників до Договору факторингу № 2808-23 від 28.08.2023, згідно якого ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним Договором № 634234 від 16.06.2021 у загальному розмірі 26 972,73 грн.

ТОВ «Діджи Фінанс» направляло досудову вимоги за вих. № -АВ від 15.11.2023 на адресу відповідачки про погашення заборгованості за вищевказаним Договором.

Разом з тим, вказана вимога залишена ОСОБА_1 без реагування, а заборгованість за Кредитним Договором № 634234 від 16.06.2021 залишається непогашеною.

Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем ТОВ «Діджи Фінанс» та відповідачкою ОСОБА_1 є відносини, які пов`язані із укладанням кредитного договору, отриманням на його виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договором, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини).

Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Із положень ч. 1 ст. 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною першою ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання ч. 2 ст. 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Частиною першою ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.

За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.

Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису.

Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.

Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.

Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.

Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.

Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що 16.06.2021 між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 634234.

З досліджених матеріалів справи вбачається, що за вказаним договором позичальниця отримала кредитні кошти у розмірі 16 000,00 грн та станом на час звернення позивача до суду, як вбачається із складеного первісним кредитором розрахунку, залишок заборгованості за кредитним договором № 634234 становить 26 972,73 грн., що нарахована правомірно відповідно до умов договору і межах погодженого сторонами строку кредитування.

Указане свідчить, що грошові кошти, отримані за кредитним договором перебували у користуванні відповідачки, однак після закінчення строку кредитування ОСОБА_1 не виконала свій обов`язок щодо повернення кредитних коштів та не сплатила проценти за користування ними.

Відтак, з останньої на користь ТОВ «Діджи Фінанс» в порядку переуступки права вимоги слід стягнути заборгованість за відповідним кредитним договором.

Надаючи оцінку доказам у справі, що розглядається, суд звертає увагу, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Розрахунок заборгованості по кредитному договору № 634234 від 16.06.2021, наданий первісним кредитором, відповідає вимогам до первинних документів, що підтверджують наявність заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Діджи Фінанс».

Наданий розрахунок підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний опис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів боржником, кількість днів, за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), дати нарахування складових зазначеної заборгованості за кредитом.

Вказана позиція прослідковується у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.12.2020 р. по справі № 278/2177/15-ц, а саме вказується на те, що наданий банком розрахунок заборгованості с належним та допустимим доказом в розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України.

Отже, розрахунок заборгованості є актуальним, а також належним доказом що підтверджує наявність заборгованості ОСОБА_1 перед позивачем ТОВ «Діджи Фінанс», що отримав право вимоги до відповідачки внаслідок укладення договору факторингу із первісним кредитором.

При цьому, відповідачкою суду не надано контррозрахунок заборгованості чи підтверджень сплати нею утвореної заборгованості за кредитним договором.

Відтак, вирішуючи спір між сторонами щодо неналежного виконання умов кредитного договору № 634234 від 16.06.2021 та обґрунтованості позовних вимог про стягнення заборгованості за ним, із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс», суд надав об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу позивача на момент звернення до суду, а також визначив чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача, та дійшов висновку про доведеність позивачем належними та допустимими доказами неналежного виконання умов договору з боку відповідача, та, як наслідок, наявність порушеного права, що є підставою для прийняття судового рішення про задоволення позовних вимог.

Отже, суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позивачем належними та допустимими доказами доведено факт порушення його права у вказаних правовідносинах із ОСОБА_1 , а саме доведено факт надання позичальнику доступу кредитних коштів за Договором № 634234 від 16.06.2021, утворення заборгованості у неї перед кредитором, а тому позов підлягає до задоволення.

Розподіл судових витрату справі.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Разом із позовною заявою позивачем заявлено клопотання про відшкодування понесених витрат на правову допомогу у загальному розмірі 6 000,00 грн.

У п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За нормами частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частинами 1,2 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частинами 3-5 ст.137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат .

До схожого висновку Верховний Суд дійшов у своїй постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) та постанові від 15 червня 2022 року у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20).

Отже, витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною та доказами такої сплати.

На підтвердження понесених витрат представником позивача надано Договір № 26 про надання правової допомоги від 15.02.2024, Детальним описом робіт, виконаних адвокатським бюро до Договору № 26 про надання правової допомоги від 15.02.2024 на загальну суму 7500 грн., Додаткову угоду до Договору № 26 про надання правової допомоги від 15.02.2024 із розширеним предметом договору.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N19336/04) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п.268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано Договір № 42649746 від 11.12.2023 про надання правової допомоги, опис виконаних робіт за Договором № 42649746 від 11.12.2023, Додаткову угоду № 48 від 27.06.2024 із розширеним предметом Договору № 42649746 від 11.12.2023 щодо захисту інтересів позивача при розгляді справи щодо стягнення заборгованості із ОСОБА_1 , акт підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом від 27.06.2024.

Разом з тим, позивачем не долучено підтверджень про факт здійснення оплати за договором про надання правничої допомоги № 42649746 від 11.12.2023, що не дозволяє суду встановити дійсність понесення позивачем витрат у сумі 6000,00 грн за вказаним Договором.

Крім цього, із акту про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 27.06.2024 не вбачається що адвокат надав правничу допомогу, а клієнт її отримав саме у справі за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 . Указаний акт є загальним та може свідчити про надання такого виду правничої допомоги у будь-якій справі, де є представником Адвокатське бюро «Анастасії Міньковської».

Також при вирішення питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу у вказаній цивільній справі, суд звертає увагу на те, що позовна заява підписана директором ТОВ «Діджи Фінанс» Романенком М.Е., на підтвердження повноважень якого долучено передбачені чинним законодавством документи, а саме: виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Позовна заява так само як і долучені на її обґрунтування докази не містять відомостей про те, що представником в указаній цивільній справі є адвокатське бюро «Анастасії Міньковської».

Із врахуванням указаних обставин, суд дійшов висновку про те, що позивачем у встановленому порядку не доведено належними та допустимими доказами понесені витрати на правничу допомогу в указаній цивільній справі, а тому у задоволенні вимоги про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу ТОВ «Діджи Фінанс» слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При поданні позовної заяви до суду ТОВ «Діджи Фінанс» сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Оскільки позов ТОВ «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 задоволено повністю, з останньої на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір пропорційно задоволеним вимогам, а саме у повному розмірі 2422,40 грн.

Керуючись ст.ст.2, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280-289 ЦПК України, ст.ст. 207, 526, 546, 626, 628, 634, 638, 1048, 1050, 1054, 1055 ЦК України, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» () заборгованість у сумі 26972,37 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» () судовий збір у сумі 2422,40 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», , адреса: м. Київ, вул. Авіаконструктора І. Сікорського, 8.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 10.10.2024.

Суддя Юрій ДЕМ`ЯНОВ