441/2178/23 2/441/111/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

19.11.2024 Городоцький районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Ференц О.І.,

за участю секретаря судового засідання - Пеленської Х.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок Львівської області за участю представника позивача ОСОБА_1 , третьої особи ОСОБА_2 та її представниці ОСОБА_3 цивільну справу за позовом Городоцької міської ради Львівської області до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та її повернення, зустрічного позову ОСОБА_4 до Городоцької міської ради Львівської області про встановлення земельного сервітуту -

в с т а н о в и в:

Представник Городоцької міської ради Львівської області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 та просить зобов`язати відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку комунальної власності орієнтовною площею 36 кв. м, що є суміжною до земельної ділянки площею 0.0602 га (кадастровий номер :29:015:0164), яка розташована на АДРЕСА_1 , привести її у придатний для використання стан шляхом знесення встановленої на ній огорожі за власний рахунок та повернути її за належністю Городоцькій міській раді. Позов мотивований тим, що при обстеженні земельної ділянки відповідача (кадастровий номер :29:015:0164) було встановлено, що огорожа зі сторони вул. Шептицького виходить за межі конфігурації ділянки та охоплює частину землі комунальної власності, що має ознаки самовільного зайняття землі. Відповідно до акту комісійного обстеження від 23.05.2023 власників земельних ділянок, в тому числі і відповідача ОСОБА_4 , було зобов`язано привести конфігурацію своєї земельної ділянки до меж та площі, які відображені у землевпорядній документації, а також звільнити від огорожі самовільно зайняту землю загального користування, однак відповідач вказаних вимог не виконав. ОСОБА_4 після цього двічі скеровувалися листи-вимоги з метою усунення порушень земельного законодавства, які, однак, ним проігноровані.

04.10.2023 ОСОБА_4 подав зустрічний позов до Городоцької міської ради Львівської області, уточнений заявою від 25.10.2023, який ухвалою суду від 30.10.2023 був обєднаний з первісним позовом в одне провадження. У зустрічному позові просить надати йому сервітут на придорожню земельну ділянку комунальної власності, яка знаходиться у його користуванні. Позов мотивує тим, що усі приналежні до будинку АДРЕСА_1 господарські споруди (літня-кухня, сарай, вбиральня, гараж та огорожа) узаконені і зареєстровані в Державному реєстрі речових прав. Однак представники міської ради в Актах обстеження земельної ділянки від 23.05.2023 та 28.07.2023 невірно зазначили, що він незаконно, без будівельного паспорта та дозволу на виконання будівельних робіт побудував на своїй земельній ділянці гараж. Між придорожньою земельною ділянкою і належною йому земельною ділянкою вздовж усієї вулиці протікала дощозбірна канава, тому, можливо, дорожня служба перенесла червоні лінії за канаву аж до краю його земельної ділянки. На сьогодні це 4 м ширини придорожньої території, з протилежного боку така придорожня територія визначена шириною 1.7 м.. Вказана канава уже давно засипана, а придорожня територія до цих пір ніким не освоєна і не благоустроєна. Деякі власники біля своїх будинків поставили огорожі по старих межах: 1.2 м-1.8 м шириною від своїх земельних ділянок, а деякі навіть на 4 м до самого асфальтованого полотна в сторону дороги. Решта придорожніх земельних ділянок занедбані, заросли чагарниками, жодних комунікацій там не розміщено, тобто ця територія ніким не експлуатується. Огорожа його будинку, яка була встановлена 35 років тому, стоїть на тому ж місці, лише була реконструйована. На тимчасовій фундаментній стрічці шириною 10 см і висотою 15 см змонтовані декоративні легкі, невисокі бетонні плити, які закріплені декоративною невисокою кованою арматурою і можуть бути в любий час, за потреби громади, перенесені. Спірна смужка землі є шириною 1.7 м та довжиною 18 м, перед нею стоїть паркан, що відділяє його земельну ділянку від бувшої канави. По обидва боки огорожі уже давно розбиті клумби з декоративними рослинами, які прикрашають і будинок, і вулицю, ця огорожа нікому не перешкоджає ні автомобілям, ні пішоходам, ні сусідам. Звертає увагу суду на те, що згідно Закону України «Про благоустрій населених пунктів» саме на органи влади та місцевого самоврядування покладено обовязок створення умов для реалізації прав на виконання обовязків суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів. Елементами благоустрою є зелені насадження на прибудинкових територіях, вуличні газони, вази, амфори, декоративна та ігрова скульптури, в тому числі огорожі, ворота, грати, тобто саме те, що вимагає від нього знести міська рада. Він звертався до відповідача з проханням надати йому сервітут на право користування цією частиною земельної ділянки, тобто бажав узаконити користування ним спірною землею, однак таке не було розглянуто. В продовження зазначає, що комісія міської ради без спеціального обладнання і без залучення сертифікованого інженера-землевпорядника візуально встановила, що огорожа його земельної ділянки виходить за межі належної йому земельної ділянки, а конфігурація і площа такої не відповідає конфігурації та площі земельної ділянки, яка відображена в землевпорядній документації, що ніби то має ознаки самовільного зайняття землі. Однак надані позивачем знімки лише фіксують факт знаходження на спірній земельній ділянці цегляної огорожі на стрічковому фундаменті, однак жодним чином не свідчать про те, що його облаштування було наслідком дій відповідача. Позивач не надав інших доказів самовільного захоплення безпосередньо відповідачем земельної ділянки, прилеглої до його земельної ділянки, та облаштування на ній капітальної огорожі. 18.12.2023 представник позивача за зустрічним позовом подав заяву про уточнення виду земельного сервітуту, про встановлення якого просить у зустрічній позовній заяві, згідно з якою просить надати земельний сервітут на користування придорожньою земельною ділянкою комунальної власності на АДРЕСА_1 , яка знаходиться у фактичному користуванні ОСОБА_4 , для утримання проведеного ним на вказаній земельній ділянці благоустрою з облаштуванням на ній малих архітектурних форм та земельних насаджень (п. «в» п. «з» ст.99 ЗК України).

Представник позивача за первісним позовом ОСОБА_1 , в судовому засіданні вимоги первісного позову підтримав та пояснив, що неодноразово за місцем проживання відповідача виїжджали земельні комісії і складати акти про порушення, надаючи можливість ОСОБА_4 добровільно усунути порушення земельного законодавства. Натомість відповідач подав зустрічний позов до Городоцької міської ради, просячи встановити земельний сервітут, навіть не визначивши його вид. Городоцька міська рада розглядала заяву ОСОБА_4 про встановлення сервітуту, однак відмовила йому у цьому, оскільки йдеться фактично про тротуар, тобто землю загального користування.

Представники відповідачів - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечили, вимоги зустрічного позову підтримали з наступних підстав. ОСОБА_4 не займав землю комунальної власності, а лише її облагородив. Під «самовільним зайняттям» Городоцька міська рада вбачає легкі бетонні плити і елементи благоустрою. Встановлена відповідачем огорожа нікому не перешкоджає, більше того у позовній вимозі міської ради йдеться про звільнення земельної ділянки орієнтовною площею, відтак позов не можна вважати обґрунтованим.

Третя особа ОСОБА_2 , та її представник ОСОБА_7 , в судовому засіданні підтримують первісний позов Городоцької міської ради Львівської області. ОСОБА_2 пояснила, що ще з 2017 року сусіди ОСОБА_4 звертаються із заявами та зверненнями про порушення відповідачем вимог земельного законодавства, ОСОБА_4 захопив 2 метри існуючого тротуару, позбавивши їх таким чином можливості користуватися ним. Городоцька міська рада зобов`язала не лише ОСОБА_4 , а і її усунути порушення, вона привела у відповідність межі своєї земельної ділянки, однак ОСОБА_4 відмовляється усунути порушення, більше того постійно погрожує їй, чинить шкоду. Встановлення ОСОБА_4 огорожні по межах тротуару чинить перешкоди усім користувачам спірної земельної ділянки, оскільки нема можливості розвернути автомобіль, вільно користуватися тротуаром. ОСОБА_3 вказала, що подаючи позов про встановлення сервітуту, відповідач фактично визнав факт самозахоплення земель комунальної власності. Сусіди ОСОБА_4 виконали приписи міської ради, натомість відповідач відмовляється самовільно звільнити спірну земельну ділянку, продовжуючи перешкоджати її використанню іншими. Відповідач вводить в оману суд, стверджуючи, що намагається врегулювати спір в позасудовому порядку, оскільки впродовж усього розгляду справи він продовжує сваритися з сусідами, конфліктує.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що є онуком ОСОБА_4 і проживає разом з ним у АДРЕСА_1 . З приводу спору пояснив, що з моменту встановлення огорожі і проведення благоустрою земельної ділянки ніхто із сусідів жодних заперечень не висував, виміри земельної ділянки, яка ніби то захоплена, проводилися на око, ніхто не мав жодної вимірювальної техніки. Акти не підписані геодезистом та землевпорядником. Коли його дід звернувся із заявою про встановлення сервітуту, Городоцька міська рада довго не приймала рішення, на сьогодні їхня відмова оскаржена у судовому порядку.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що є провідним спеціалістом відділу земельних відносин Городоцької міської ради Львівської області, брав участь у виїзних комісіях за місцем проживання ОСОБА_4 за скаргами ОСОБА_2 Дійсно, комісією було встановлено, що є невідповідності між фактичними межами землекористування ОСОБА_4 і картографічними матеріалами, звіряли по схемах із земельного кадастру земельних ділянок ОСОБА_2 і ОСОБА_4 . Складений Городоцькою міською радою Львівської області Акт вважає правомірним, не памятає чи ОСОБА_4 був присутній при його складенні, розміри земельної ділянки дійсно вказані орієнтовно, при цьому комісія виходила із кадастрової зйомки земельної ділянки відповідача.

Заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи та її представника, свідків, дослідивши докази у справі, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є одноосібним власником земельної ділянки площею 0.0602 га (кадастровий номер :29:015:0164) на АДРЕСА_1 (а.с.67-68).

Актом комісійного обстеження Городоцької міської ради Львівської області від 27.04.2023 встановлено, що згідно документів, наданих ОСОБА_4 , на земельній ділянці площею 0.0602 га з кадастровим номером :29:015:0164 ( АДРЕСА_1 ), що перебуває у його приватній власності, проведено будівельні роботи із реконструкції житлового будинку та нового будівництва гаража без будівельного паспорта та без права на виконання будівельних робіт. Дані роботи класифікуються як самочинне будівництво та є порушенням ст. 7, 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», ст. 27, 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п. 5 «Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт», затвердженого постановою КМУ № 466 від 13.04.2011 (а.с. 10).

Актом комісійного обстеження земельної ділянки Городоцької міської ради від 23.05.2023 встановлено, що земельна ділянка площею 0.0602 га (кадастровий номер :29:015:0164, КВЦПЗ 02.01), місце розташування: АДРЕСА_1 , перебуває у приватній власності ОСОБА_4 (дата державної реєстрації в державному реєстрі прав 29.03.2023, номер запису про право 49768393). При обстеженні цієї земельної ділянки візуально встановлено, що її огорожа зі сторони вул. Шептицького виходить за межі конфігурації земельної ділянки і охоплює частинку землі комунальної власності, що також має ознаки самовільного зайняття землі. З огляду на наведене ОСОБА_4 зобов`язано привести конфігурацію земельної ділянки до межі і площі, які відображені у землевпорядній документації, а також звільнити від огорожі самовільно зайняту землю загального користування (а.с. 11-15). Оригінал вказаного акту був надісланий ОСОБА_4 для реагування та усунення порушень земельного і містобудівного законодавства із вимогою усунути вказані в акті порушення до 15.07.2023 (а.с. 17-18).

04.07.2023 ОСОБА_4 звернувся до Городоцької міської ради Львівської області із заявою про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення земельного сервітуту на право проїзду транспортного засобу по наявному шляху орієнтовною площею 36 кв. м. в АДРЕСА_1 із долученням кадастрової зйомки земельної ділянки (а.с. 20-21), якою фактично визнав факт самозахоплення частини землі загального користування.

Актом комісійного обстеження земельних ділянок Городоцької міської ради від 28.07.2023 встановлено, що земельна ділянка площею 0.0602 га (кадастровий номер :29:015:0164, КВЦПЗ 02.01), місце розташування: АДРЕСА_1 , перебуває у приватній власності ОСОБА_4 (дата державної реєстрації в державному реєстрі прав 29.03.2023, номер запису про право 49768393). При обстеженні цієї земельної ділянки візуально встановлено, що її огорожа зі сторони вул. Шептицького виходить за межі конфігурації земельної ділянки і охоплює частинку землі комунальної власності, що також має ознаки самовільного зайняття землі. Відповідно до акту комісійного обстеження від 23.05.2023 власнику земельної ділянки площею 0.0602 га (кадастровий номер :29:015:0164, КВЦПЗ 02.01) слід було привести конфігурацію земельної ділянки до межі і площі, які відображені у землевпорядній документації, а також звільнити від огорожі самовільно зайняту землю загального користування, однак така земельна ділянка на момент повторного обстеження не приведена до межі та площі, яка відображена у землевпорядній документації, а також не звільнено від огорожі самовільно зайняту землю загального користування. З огляду на наведене ОСОБА_4 зобов`язано до 15.08.2023 усунути порушення земельного та містобудівного законодавства, які виявлені при комісійному обстеженні (акт від 23.05.2023 та 28.07.2023), а також звільнити від огорожі самовільно зайняту землю загального користування, попереджено ОСОБА_4 , що у випадку невиконання законної вимоги міської ради питання самозахоплення землі буде вирішено у судовому порядку (а.с.16). Оригінал вказаного акту був надісланий ОСОБА_4 для реагування та усунення порушень земельного і містобудівного законодавства із вимогою усунути вказані в акті порушення до 15.08.2023 (а.с.19).

13.10.2023 Городоцькою міською радою Львівської області був затверджений Акт обстеження стану та дотримання умов використання земельної ділянки, згідно з яким земельна ділянка площею 0.0602 га (кадастровий номер :29:015:0164), місце розташування: АДРЕСА_1 , перебуває у приватній власності ОСОБА_4 . Замірами, здійсненими членами комісії стрічковим метром, встановлено, що огорожа вказаної земельної ділянки зі сторони вулиці Шептицького виходить за зовнішні межі земельної ділянки по АДРЕСА_2 (по ширині ділянки) орієнтовно на 18 м, що свідчить про самозахоплення землі загального користування комунальної власності. ОСОБА_4 зобовязано до 15.11.2023 усунути порушення земельного та містобудівного законодавства, які виявлені при комісійному обстеженні (акти від 23.05.2023, 28.07.2023 та 13.10.2023), звільнити від огорожі самовільно зайняту землю загального користування комунальної власності (а.с.57).

Згідно ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосфера, повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.

Відповідно до ст. 12 ЗК України розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності віднесено до компетенції органів місцевого самоврядування.

Згідно із п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин віднесено виключно до компетенції міських рад.

Статтею 116 Земельного кодексу України унормовано, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної чи комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно ч. 1 ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

За відсутності рішення органу виконавчої влади або місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у власність або в користування, юридична особа або фізична особа не має права використовувати земельну ділянку державної або комунальної форми власності (абзац третій п.2.1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" №6 від 17.05.2011р.).

Відповідно до положень ст. 90 ЗК України власники земельних ділянок мають право, зокрема, самостійно господарювати на землі. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Частиною 2 ст. 152 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Такий захист здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, а також відшкодування заподіяних збитків.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Пунктом б. ч.1 ст.211 та ст. 212 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства, зокрема за самовільне зайняття земельних ділянок. Самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням і охороною земель визначені Законом України "Про державний контроль за використанням та охороною земель". Згідно зі статтею 1 вказаного Закону самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Враховуючи те, що у відповідача відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку орієнтовним розміром 36 кв. м., що прилягає до його земельної ділянки, кадастровий номер :29:015:0164, що за адресою АДРЕСА_1 , що фактично підтверджує факт самовільного зайняття земельної ділянки, наявність доказів про те, що саме відповідачем самовільно встановлена огорожа навколо цієї земельної ділянки, а також, те, що такими діями порушено як вимоги закону, так і права та законні інтереси як територіальної громади міста в цілому, так і окремих мешканців міста, а позивач уповноважений на захист таких інтересів, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог Городоцької міської ради Львівської області.

Згідно ст.401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Статтею 403 ЦК України визначено, що сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпорядження цим майном.

Види земельних сервітутів передбачено у ст. 99 Земельного кодексу України, це зокрема: право проходу та проїзду на велосипеді, право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху, право на розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм), право на будівництво та розміщення об`єктів нафтогазовидобування, право прокладати на свою земельну ділянку водопровід з чужої природньої водойми або через чужу земельну ділянку, право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку, право прогону худоби по наявному шляху, право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель і споруд тощо.

Матеріалами справи доводиться, що спірна земельна ділянка була огороджена ОСОБА_4 , що унеможливлює її використання законним власником - Городоцькою територіальною громадою, така вимога відповідача у справі розцінюється судом як спосіб уникнути виконання вимог Актів земельної комісії та вимог Городоцької міської ради в частині демонтажу самовільно встановленої огорожі. Крім цього, ОСОБА_4 не уточнено, який саме сервітут він просив встановити, Земельним кодексом України не передбачено такого виду сервітуту, який би позбавляв його власника можливості користуватися такою земельною ділянкою, що має місце у даному випадку, оскільки ОСОБА_4 спірна земельна ділянка огороджена.

Таким чином, оскільки спірна земельна ділянка була самовільно огороджена відповідачем, запропонований ним спосіб вирішення спору не можливий, оскільки фактично унеможливить фактичне користування цією земельною ділянкою іншими жителями Городоцької територіальної громади, у задоволенні зустрічного позову про встановлення земельного сервітуту слід відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, відтак з відповідача слід стягнути такі в користь Городоцької міської ради Львівської області.

Керуючись ст. 247, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Первісний позов задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , звільнити самовільно зайняту земельну ділянку комунальної власності орієнтовною площею 36 кв. м., що є суміжною до земельної ділянки площею 0.0602 га кадастровий номер :29:015:0164, що за адресою АДРЕСА_1 , привести її у придатний для використання стан шляхом знесення встановленої на ній огорожі за власний рахунок та повернути її у комунальну власність Городоцької міської ради Львівської області.

Стягнути з ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , в користь Городоцької міської ради Львівської області (, м. Городок, м-н Гайдамаків, 6 Львівського району Львівської області) 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні судового збору.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до Городоцької міської ради Львівської області про встановлення земельного сервітуту - відмовити.

Рішення може бути оскаржене учасниками розгляду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

У разі, якщо рішення не було вручено в день його проголошення, пропущений строк може бути поновлено, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Відомості, які зазначаються в рішенні суду відповідно до п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України та не проголошуються, відповідно до ч.2 ст.268 ЦПК України.

Головуючий О.І. Ференц