ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/1590/20 Номер провадження 22-ц/814/716/24Головуючий у 1-й інстанції Морозов В.Ю. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючий суддя: Триголов В.М.

Судді: Дорош А.І., Лобов О.А.

Секретар:Кириченко В.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , адвоката Чумакової Тетяни Костянтинівни та ОСОБА_2 на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 22 серпня 2023 року по справі за позовом законного представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа , що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору :Орган опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області , про поділ (виділ) майна в натурі , припинення права спільної часткової власності , стягнення компенсації,

В С Т А Н О В И В :

Законний представник ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулась до Комсомольського міського суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, про поділ (виділ) майна в натурі, припинення права спільної часткової власності, стягнення компенсації.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 27 жовтня 2020 року позивач ОСОБА_2 , від імені та інтересах якої діяла ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , від імені та інтересах малолітнього діє законний представник ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права власності, виділення (поділ) спадщини в натурі та зобов`язання вчинити дії, встановлення факту належності спадкодавцю на праві особистої приватної власності майна, визнання права власності на майно та стягнення грошової компенсації 1/3 частини майна.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 трагічно загинув батько ОСОБА_2 ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з нерухомого та рухомого майна, серед якого зокрема і підприємство з пошиття трикотажного одягу по АДРЕСА_1 до складу якого, як єдиного майнового комплексу входять усі види майна призначені для його діяльності, включаючи права оренди на земельну ділянку, будівлі та споруди нежитлової будівлі поліграфічного центру, устаткування, інвентар, сировина, продукція, право на знак для товарів і послуг №206322 зображення знаку «Трикотажний рай».

Спадкоємцями першої черги майна померлого є ОСОБА_1 , з якою він був одружений з 27.04.2018 року, його малолітній син ОСОБА_2 , та позивач, яка є його донькою. За життя спадкодавець заповіт не склав. 30.01.2020 року державним нотаріусом Горішньоплавнівської державної нотаріальної контори Полтавської області спадкоємцям ОСОБА_2 ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 в рівних частках - по 1/3 частині кожному, видано свідоцтво про право на спадщину за законом на нежитлову будівлю по АДРЕСА_1 . 25.02.2020 року спадкоємцям ОСОБА_2 ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 в рівних частках - по 1/3 частині кожному, видано свідоцтво про право на спадщину за законом на право інтелектуальної власності на знак для товарів і послуг №206322, зображення знаку «Трикотажний рай». В нотаріальному порядку оформити право на спадщину за законом на обладнання, інвентар, меблі, сировину, готову продукцію - речі, які належали за життя її батьку на праві особистої приватної власності та знаходились на час його трагічної загибелі на підприємстві з пошиття трикотажних виробів і входять до загальної спадкової маси, мають свою цінність в грошовому еквіваленті на загальну суму 42 204 978 грн. 44 коп. не було можливим через відсутність правовстановлюючих документів. Відповідно до ч.1 ст. 1278 ЦК України, вказане спадкове майно померлого ОСОБА_4 , підлягає розподілу між його спадкоємцями по закону - в рівних частках.

Позивач вказує , що ОСОБА_1 не мала жодного відношення до господарської діяльності померлого ОСОБА_4 . Окрім того 11.02.2019 року Автозаводським районним судом міста Кременчука (Справа №524/362/19) видано судовий наказ за заявою ОСОБА_1 про стягнення із ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_2 аліментів. З відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що ОСОБА_1 значиться зареєстрованою як фізична особа-підприємець з 17.09.2019 року, тобто після смерті ОСОБА_4 ..

Від часу загибелі батька неповнолітньої, співвласник ОСОБА_1 , на думку Позивача, умисно чинить перепони співвласнику ОСОБА_2 у володінні, спільному користуванні і розпорядженні спільною частковою власністю - підприємством з пошиття трикотажних виробів по АДРЕСА_1 , оскільки вважає себе та свого малолітнього сина ОСОБА_2 єдиними власниками.

У зв`язку із чим , оскільки за взаємною згодою про користування, виділ (поділ) у спадщині, розмір часток у майні спадкоємців, домовитись із ОСОБА_1 неможливо, тому ОСОБА_2 звернулася до суду і зазначеним позовом, та просила задовольнити позов.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 22 серпня 2023 року позов законного представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 доШтейки ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, про поділ (виділ) майна в натурі, припинення права спільної часткової власності, стягнення компенсації - задоволено частково.

Усунуто перешкоди ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в користуванні належним їй на праві спільної часткової власності будівель та споруд поліграфічного центру літ. «А.Ап», «Б,б,бl,б2», споруду навісу літ. «В», розташованих по АДРЕСА_1 , шляхом накладення зобов`язань на ОСОБА_1 :

- не чинити ОСОБА_2 перешкод у користуванні належним їй на праві спільної часткової власності будівель та споруд поліграфічного центру літ. «А.Ап», «Б,б,бl,б2», споруду навісу літ. «В», розташованих по АДРЕСА_1 ;

- надати ОСОБА_2 вільного доступу до належним їй на праві спільної часткової власності приміщень поліграфічного центру літ. «А.Ап», «Б,б,б1,б2», споруди навісу літ. «В», розташованих по АДРЕСА_1 та ключі.

Поділити в натурі будівлі та споруди поліграфічного центру літ. «А.Ап», «Б,б,б1,б2», споруду навісу літ. «В», розташованих по АДРЕСА_1 , припинивши право спільної часткової власності, а саме:

ОСОБА_2 виділити в натурі у приватну власність 1/3 - 328/1000 (4308343 І 13124639 х 100) частку будівель та споруд поліграфічного центру літ. «А.Ап», нежитлових будівель «Б,б,61 ,62», споруду навісу літ. «В» по АДРЕСА_1 по №1 варіанту розподілу, що запропонований висновком судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експерпзи № 840/841, зафарбовано в коричневий колір (додатки 7-11) на яку припадає:

приміщення будівлі літ. «А,Ап», загальною площею 626,4 кв.м., що складається:

у підвалі: 24,9 кв.м. частини нежитлового приміщення (по плану №2); сходову

клітину (по плану ІІ) площею 31, 1 кв.м. Всього по підвалу площею 56,0 кв.м.

на І поверсі: 41,3 кв.м. частини приміщення (по плану № l7); сходову клітину (по плану V) площею 5,3 кв.м. Всього по І поверху площею 46, 6 кв.м.

на II поверсі: коридор (по плану №40) площею 43,8 кв.м.; приміщення (по плану №41) площею І 74, 3 кв.м.; приміщення (по плану №42) площею 35,9 кв.м.; приміщення (по плану №49) площею 127, 1 кв.м.; приміщення (по плану №50) площею 9,5 кв.м.; 3 І, 5 кв.м. частини коридору (по плану №51 ); приміщення (по плану №52) площею 30,6 кв.м.; приміщення (по плану №53) площею 15,7 кв.м.; приміщення (по плану №54) площею 12, 1 кв.м.; санвузол (по плану №55) площею 0,2 кв.м.; приміщення (по плану № 56 площею 28,3 кв.м.; приміщення (по плану №57) площею 13,0 кв.м. Всього по ІІ поверху площею 523,8 кв.м.

Споруду навісу літ. «В» площею 280 кв.м.

Стягнути зі ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та інтересах свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_7 , 66537 (шістдесят шість тисяч п`ятсот тридцять сім) грн. ОО коп. різниці вартості майна.

Припинити право спільної часткової власності на 1 /3 - 328/1000 ( 4308343 / 13124639 х 100) частину будівель та споруд поліграфічного центру літ. «А.Ап», нежитлових будівель «Б,6,61,62», споруду навісу літ. «В» по АДРЕСА_1 співвласника ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Співвласникам ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 виділити в натурі у спільну часткову власність (по 1/3 частки кожному) 2/3 - 672/1000 (8816296/13124639 х 100) частки будівель та споруд поліграфічного центру літ. «А.Ап», «Б,6,61,62», споруду навісу літ. «В» по АДРЕСА_1 , по № І варіанту розподілу, що запропонований висновком судової будівельно-технічної та оціночіночно-будівсльної експертизи № 840/841, зафарбовано в зелений колір (додатки 7-11 ), на яку припадає:

приміщення будівлі літ. «А.Ап», загальною площею 13 12,0 кв.м., що складається з:

- у підвалі:коридор площею 51,7 кв.м.( по плану No І); нежитлове приміщення площею

310,8 кв.м. (по плану №2); нежитлове приміщення площею 9,5 кв.м. (по плану №3); нежитлове приміщення площею 94,4 кв . (по плану No 4); нежитлове приміщення площею 20 кв.м. (по плану №5); санвузол площею 2(по плану No 6); санвузол площею 1,2 кв.м. (по плану №7); тамбур площею 2,2 кв.м. (по палну №8); нежитлове приміщення площею 6,5 кв.м. (110 плану №9); кладова площею 2,5 кв.м. (по плану № 10); вузол введення площею 20,9 кв.м. (по плану № 11); електрощитова площею 9,6. кВ.м. (по плану №12); кладова площею 9,1 кв.м. (110 плану №13); нежитлове приміщення площею 30,7 кв.м. (110 плану No l4); венткамера площею 1,8 кв.м. (по плану Nol5); сходова клітина площею 12,7 кв.м. (110 плану №І); сходова клітина площею8,3 кв.м. (по плану ІІІ). Всього по підвалу площею 594,4 кп.м.

- на І поверсі: коридор площею 13 кв.м. (по плану №16); приміщення площею 11,9 кв.м. (по плану №17); приміщення площею 147 кв.м. (по плану №18); приміщення площею 50,2 кв.м. (по плану №19); приміщення площею 19,2 кв.м. (по плану №20); нежитлове приміщення площею 12,8 кв.м. (по плану №21 ); санвузол площею І 0,8 кв.м. (по плану №22); душова площею 6,9 кв.м. (по плану №23); санвузол площею 1,2 кв.м. (по плану №24); санвузол площею І ,2 кв.м. (по плану №25); санвузол площею 1,4 кв.м. (по плану №26); санвузол площею 1,4 кв.м. (по плану №27); санвузол плошсю 8,2 кв.м. (по плану №28); коридор площею 55,2 кв.м. (по плану №29); тамбур площею 3,6 кв.м. (по плану №30); приміщення площею 34,4 кв.м. (по плану №31 ); приміщс1111я площею І І 7 кв.м. (по плану №32); коридор площею 3,4 кв.м. (по плану No33); приміщення площею 8,4 кв.м. (по плану No34); приміщення площею 32,6 кв.м. (по плану №35); коридор площею 8,2 кв.м. (по плану №36); підсобне приміщення площею 5,9 кв.м. (по плану No37); приміщення площею 31, 1 кв.м. (по плану №38); склад площею О кв.м. (по плану No39); сходова клітина площею 12,3 кв.м. (по плану ІУ). Всього по І поверху площею 597,3 кв .. н.

- на П поверсі: приміщення площею 16,3 кв.м. (по плану №43); приміщення площею 11,2 кв.м. (по плану №44); приміщення площею 9 кв.м. (по плану №45); приміщення площею 9,9 кв.м. (по плану №46); приміщення площею 18,9 кв.м. (по плану №47); коридор площею 11,6 кв.м. (по плану №48); коридор площею 9,1 кв.м. (по плану No5 I ); приміщення площею 22,2 кв.м. (по плану №58); сходова клітина площею 12, І кв.м. (по плану УІ). Всього по ІІ поверху площею 120,3 кв.м.

Нежитлову будівлю літ. «Б, б, 61, 62» загальною площею 277 кв.м.

Для організації ізольованої частини, забезпечення будівельних норм, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , провести наступні переустаткування:

на І поверсі: влаштувати вхідний дверний проріз на місці віконного блоку в приміщенні (по плану № 17); влаштувати перегородку в приміщенні (по плану № 17), поділивши його на приміщення площею 41,3 кв.м. що припадає на 1/3 - 328/1000 (4308343/ 13124639 х 100) частку та 11,9 кв.м. що припадає на 2/3 - 672/1000 (8816296 / 13124639 х 100) частин; закласти дверні прорізи між приміщеннями (по плану №17 і № 18);

в підвалі: влаштувати перегородку в приміщенні (по плану № 7), поділивши його на приміщення площею 24,9 кв.м. яка припадає на 1/3 - 328/1000 (4308343 / 13124639 х 100) частку та 310,8 кв.м. що припадає на 2/3 -- 672/1000 (8816296 / 13124639 х 100) частин;

на IІ поверсі: влаштувати перегородку в приміщенні коридору (по плану №51 ), поділивши його на приміщення площею 31,5 кв.м., що припадає на І /3 - 328/1000 ( 4308343 / 13124639 х 1100) частин та 9, 1 кв.м. що припадає на 2/3 - б 72/ 1000 (88 І 6296 / 13124639 х 100) частин. Закласти дверні прорізи між приміщеннями (по плану №42 і №43, №48 і №49, №57 і №58). Обладнати приміщення, що виділяються співвласнику на І /3 - 328/1000( 4308343 / 13124639 х 100) частину самостійними системами опалення, водопостачання, каналізації та електропостачання.

ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та інтересах свого малолітнього сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , провести переустаткування на ІІ поверсі: обладнати приміщення, що виділяються співвласникам на 2/3 - 6721000 (8816296 / 13124639 х 100) частини самостійними системами опалення, водопостачання, каналізації та електропостачання.

Встановлено факт належності на праві особистої приватної власності за життя ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 : обладнання, інвентаря , меблів ринкова вартість якого становить 1 783 200, 44 коп.; майна (готової продукції) ринкова вартість якої становить 30 270 369 грн. без пдв; сировини , ринкова вартість якої становить 10 151 409 , без пдв.

В апеляційному порядку рішення оскаржила ОСОБА_1 .

Скаржник вказує, що районним судом при ухваленні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права.

Вирішуючи спір в частині встановлення факту належності рухомого майна та обладнання на загальну суму більше 44 мільйонів гривень ОСОБА_4 , суд першої інстанції прийшов до хибного висновку. Адже надані позивачем докази є неналежними, а висновки експерта нелогічним.

Скаржник вважає недоведеним факт належності на праві власності ФОП ОСОБА_4 рухомого майна вартістю більше 44 мільйонів гривень . Вказує , що місцевий суд задовольняючи вимоги про встановлення факту , дійшов хибного висновку.

Також, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального парва , оскільки здійснюючи поділ майна суд здійснив зміну режиму права власності , адже сторони по справі володіють , кожен по 1/3 частині спірного нерухомого майна на праві спільної часткової власності, проте суд поділив майно на 1/3 та 2/3 частини.Такими діями суд порушив права малолітнього відповідача ОСОБА_2 .

Крім того скаржник зазначає, що для поділу майна , воно має бути подільним.Частка майна яка виділяється , повинна бути дійсно окремим об`єктом нерухомого майна . При цьому , частка , яка залишається у іншого власника має також бути окремим об`єктом нерухомого майна в розуміння ст.181 ЦК України . Проте , всупереч вказаним положенням матеріального права суд першої інстанції в порушення вимог матеріального права та права відповідачів , здійснив поділ об`єкта нерухомості на два , а не на три об`єкти.

ОСОБА_1 в інтересах якої діє ОСОБА_8 , просить скасувати рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 22 серпня 2023 року, та ухвалти нове , про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі.

Також із апеляційною скаргою звернулась ОСОБА_2 . Скарга мотивована тим, що у задовленні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 , яка діє в інтересах свого малолітнього сина ОСОБА_2 майнової шкоди у розмірі вартості майна (1/3 частка) у сумі 13 966 118,31 грн. відмовлено безпідставно, оскільки без стягнення в судовому порядку вартості майна судове рішення не буде ефективним для захисту прав та відповідних інтересів.

Скаржник зазначає, що таке судове рішення не є ефективним для захисту її порушених прав, та призведе до продовження конфліктів між позивачем та відповідачем , у зв`язку із чим ОСОБА_2 частково оскаржує рішення.

Скаржник просить , скасувати рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 22 серпня 2023 року у частині:

про зобов`язання ОСОБА_1 привести спадкове майно , що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 в попередній стан;

про стягнення з ОСОБА_1 , яка діє від свого імені та імені малолітнього сина ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 грошового відшкодування вартості спадкового майна у сумі 13 966 118,31 грн;

Ухвалити у зазначенй частині нове рішення , яким :

Зобовязати ОСОБА_1 привести успадковану будівлю , яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 в попередній стан , а саме: встановити в будівлі поліграфічного центру літ. «А, Ап» за власний рахунок два віконних блоки в підвальному нежитловому приміщенні «№2» з приямками, привести в попередній стан вентиляційний канал розташований на зовнішній стіні приміщення «№31» першого поверху ,побудувати приміщення складу «39» площею 16,8 кв.м. на першому поверсі будівлі поліграфічного центру , привести в попередній стан конструкцію навісу літ «В» рзміщеної поряд з будівлею полігафічного центру літ. «А,Ап» .

Стягнути зі ОСОБА_1 , яка діє від свого імені та імені свого малолітнього сина ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 , грошового відшкодування вартості спадкового майна у сумі 13 966 118,31 грн., з часу виплати грошей припинити право власності ОСОБА_2 на частку виділеного їй спадкового майна а саме : готову продукцію, сировину, обладнання , інвентар згіно з переліком у вигляді таблиць. В іншій частині рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, які з`явилися в судове засідання суду апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав первісного і зустрічного позовів, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла слідуючого висновку.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть від 08.07.2019 серія НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 належало на праві приватної власності нежитлове приміщення поліграфічний центр, що знаходиться на АДРЕСА_1 , загальною площею 1955, 2кв. м, відповідно до свідоцтва, виданого 05.12.2014, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.12.2014, номер запису про право власності 7953057, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 02.

ОСОБА_4 належало на праві особистої приватної власності рухоме майно у вигляді залишку готової продукції та залишку сировини (полотна) у кількості 1517 найменувань готової продукції та 69427 кг сировини, а також обладнання, інвентаря, меблів згідно з переліками у вигляді таблиць, зазначених вище у відповідних позовних вимогах, викладених у мотивувальній частині цього рішення суду.

Згідно із свідоцтвами про право на спадщину від 31.01.2020 (т.1 а.с. 24) та 05.02.2020 (т.1 а.с. 26) Позивач, Відповідач-1, Відповідач-2 посвідчено по 1/3 частці кожному поліграфічний центр, що знаходиться на АДРЕСА_1 , загальною площею 1955, 2кв. м, яке належало померлому ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності, видане 05.12.2014, зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.12.2014, номер запису про право власності 7953057, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 02 (далі також - Поліграфічний центр).

Згідно із заявами Позивача про вчинення кримінальних правопорушень (т.1 а.с. 140-142) за ст.ст. 129, 190, 356 КК України Відповідач-1 незаконно розпоряджається часткою приміщень Поліграфічного центру Позивача, попросила покинути приміщення, погрожувала розправою, повідомила, що вона звернулася до осіб, що мали кримінальне минуле.

Позивач та її законний представник письмовою заявою звернулися до Відповідача-1 (т.1 а.с. 145) з вимогою негайно звільнити 1/3 частку приміщення, яке належить Позивачу, припинити самоуправство, передачу належного Позивачу майна третім особами, демонтаж Поліграфічного центру, надати Позивачу примірник ключів від приміщення Поліграфічного центру, усунути перешкоди у користуванні ним.

Заява про вчинення кримінального правопорушення від 15.05.2020 внесена до ЄРДР за № 0000332 від 19.05.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 192 КК України відповідно до витягу від 19.05.2020 (т.1, а.с. 147), у якому зазначено про те, що з 30.01.2019 по теперішній час невідома особа шляхом обману за відсутності ознак шахрайства незаконно користується 1/3 часткою поліграфічного центру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_9 , чим спричинено останній значну майнову шкоду.

Відповідно до копії повідомлення ВП № 2 Кременчуцького РУГУ МВС України у Полтавскій області НП України від 02.04.2021 № 991/115/110/13-21 Позивача визнано потерпілою у кримінальному провадженні № 0000332 від 19.05.2020 (т.6, а.с. 267).

Згідно з витягом з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000140 від 20.04.2021 до ВП № 2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області надійшла ухвала Комсомольського міського суду Полтавської області від 08.04.2021, відповідно до якої скаргу ОСОБА_3 задоволено та зобов`язано службових осіб ВП № 2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_10 від 31.03.2021 з правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 192 КК України (т. 8, а.с. 178).

Під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000140 від 20.04.2021 оглянуто місце події, про що складено відповідний протокол, за участю, зокрема, потерпілої ОСОБА_11 (Позивача), її законного представника ОСОБА_3 , ОСОБА_1 (Відповідача-1), а саме приміщення поліграфічного центру що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Під час огляду нічого вилучено не було (т.8, а.с. 180-185).

У цьому протоколі зазначено про те, що зі слів ОСОБА_3 в кінці коридору зберігалась готова продукція та сировина. Також вказано, що на момент огляду знаходяться пусті стелажі.

До вказаного протоколу додано письмові зауваження адвоката Чернявського Р.М. (т.8, а.с. 185), який був присутній під час огляду місця події, про те, що АДРЕСА_1 ОСОБА_12 та її донька (Позивач) заблокували вхід до приміщення з метою перешкоджання підприємницької діяльності ОСОБА_1 (Відповідач) та інших решіткою, яка була зрізана, і залишилися лише сліди зрізів.

У взаємозв`язку з самим протоколом огляду місця події (т.8, а.с. 180-185) та письмовими зауваженнями адвоката Чернявського Р.М. (т.8, а.с. 185), суд дійшов висновку, що решітка, яка була зрізана, відповідно до цих зауважень, відсутня в межах приміщення поліграфічного центру станом на дату огляду місця події.

Фотографії, долучені до матеріалів справи (т. 8, а.с. 187-192) з надписом (т.8, а.с. 187) «Фототаблиця з середини приміщень будівель по АДРЕСА_1 10.06.2021 на яких зафіксовано відсутність спірного майна» у взаємозв`язку з протоколом огляду місця події (т.8, а.с. 180-185) є доказом відсутності готової продукції та сировини у межах приміщення поліграфічного центру що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Розглядаючи апеляційну чкаргу ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції приходить до слідуючих висновків.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу) (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на спадкове майно є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на майно, то спадкоємець також не набуває право власності у порядку спадкування.

До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини.

Тобто право спадкоємця є похідним від прав, які існували у спадкодавця на момент відкриття спадщини та успадкувати можливо тільки те майно, яке належало спадкодавцю на час смерті.

ОСОБА_1 посилаючись у апеляційній скарзі на недоведеність ОСОБА_2 належності спадкодавцю майна визначеного Звітом про оцінку майна та Висновками експертів , не спростувала вказаного факту .

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 76-84, 228, 229, 235, 243, 368, 369 ЦПК України, визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всім доказам, якими суд керувався при вирішенні позову.

Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Отже, належність доказів - це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами у процесі встановлення об`єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішує суд.

Згідно зі статтею 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

В даному випадку , попри вказівки на недоведеність належності ОСОБА_4 рухомого майна вартістю більш ніж 44 мільйони гривень , посилання на відсутність підстав для прийняття до уваги показів свідків , ОСОБА_1 жодним чином не спростовує вказаних обставин.

Посилаючись на відсутність у спадкодавця коштів , які могли б свідчити про наявність у його власності рухомого майна на загальну вартість більш ніж 44 мільйони гривень , ОСОБА_1 не доведено , що ОСОБА_4 не мав відповідного фінансового забезпечення .

Аргументи ОСОБА_1 про навмисне не надання строною позивача ОСОБА_2 доказів фінансового становища спадкодавця , і як ФОП апеляційним судом відхиляються, оскільки сторони користуються рівними правами щодо доведення аргументів на які посилаються, у свою чергу ОСОБА_1 , як зазначалось вище, відповідних доказів також надано не було.

Окрім того, висловлюючи свою незгоду з експертиними висновками та Звітом про оцінку майна , ОСОБА_1 не заявляла клопотань про призначення експертизи з метою встановлення обставин на які вона посилається.

У судовому засіданні протокольною ухвалою Полтавського апеляційного суду було задовлено клопотання про виклик експерта ОСОБА_13 , останній викликався в судове засідання , проте двічі поспіль до суду не з`явився, заяв чи клопотань від експерта не надходило.

Щодо аргументів ОСОБА_1 з приводу неподільності нерухомого майна нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до частин 1, 2 статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Статтею 358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частки спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно з частинами 1-3 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що знаходиться у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється.

Стаття 183 ЦК України визначає поняття подільних та неподільних речей. Подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

В даному випадку суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про можливість здійснити поділ внатурі будівлі та споруд поліграфічного центру за адресою по АДРЕСА_1 , згідно з запропонованим будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи №840/841 , варіантом розподілу №1, з припиненням права спільної часткової власності ОСОБА_14 на 1/3 вказаного майна та з компенсацією останній різниці вартості майна. Адже вказаний варіант розподілу якнайкраще відповідає часткам сторін по справі та можливості виділення приміщень без втрати їх цільового призначення.

Щодо посилань ОСОБА_1 на порушення прав малолітнього ОСОБА_2 поділом споруд поліграфічного центру за адресою по АДРЕСА_1 , суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати слідуюче.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягара доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19); пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19 (провадження № 12-57гс21).

У свою чергу , ОСОБА_1 не вказано в чому саме полягає порушення прав її малолітного сина ОСОБА_2 відповідним поділом поліграфічного центру , оскільки відповідних вимог ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 не заявляла.

Щодо апеляційної скарги ОСОБА_14 суд апеляційної нстанції приходить до слідуючого висновку.

ОСОБА_14 просить суд зобов`язати ОСОБА_1 привести будівлі поліграфічного центру в попередній стан, а саме : встановити в будівлі поліграфічного центру літ. «А, Ап» за власний рахунок два віконних блоки в підвальному нежитловому приміщенні «№2» з приямками, привести в попередній стан вентиляційний канал розташований на зовнішній стіні приміщення «№31» першого поверху ,побудувати приміщення складу «39» площею 16,8 кв.м. на першому поверсі будівлі поліграфічного центру , привести в попередній стан конструкцію навісу літ «В» рзміщеної поряд з будівлею полігафічного центру літ. «А,Ап»

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (стаття 13 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою та другої статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд апеляційної інстанції зважаючи на зазначені вище положення законодавства вважає, що ОСОБА_14 не доведено , що будівлі поліграфічного центру перебували саме у такому стані , як вказує ОСОБА_14 на момент відкриття спадщини, а відтак , вказана вимога обґрунтовано не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

У звязку із вказаним , та беручи до уваги матеріали справи , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно відмовив ОСОБА_14 у задовленні позовної вимоги про стягнення з відповідачів матеріальної компенсації , оскільки позивачем не доведено факту володіння та користування ОСОБА_1 рухомим майном , яке перебувало у Поліграфічному центрі , відтак апеляційна скарга ОСОБА_14 задовленню не підлягає.

Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення.

Та оскільки в резолютивній частині оскаржуваного рішення судом першої інстанції двічі було стягнуто з ОСОБА_1 , що діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , компенсацію вартості за зменшення 1/3 частки правовстановлюючої долі в майні у розмірі 66 537 грн 00 коп, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне виключити з резолютивної частини рішення абзац сьомий .

Згідно положень ст.376 підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374 , 376, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , адвоката Чумакової Тетяни Костянтинівни задовольнити частково.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 22 серпня 2023 року змінити .

Виключити з резолютивної частини рішення восьмий абзац «Стягнути зі ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та інтересах свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , компенсацію вартості за зменшення 1/3 частки в правовстановлюючій долі в майні у розмірі 66537 (шістдесят шість тисяч п`ятсот тридцять сім) грн. 00 коп.»

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В. М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов