ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Максюти Ж.І.

суддів - Космачевської Т.В., Халаджи О.В.

за участю секретаря - Ніколиної А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Фєтісова Євгена Павловича на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2024 року по цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 (заінтересовані особи державний виконавець Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Синельник Юлія Миколаївна, ОСОБА_2 ) про визнання неправомірним розрахунку заборгованості по аліментам та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

18.01.2024р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга ОСОБА_1 (заінтересовані особи державний виконавець Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Синельник Ю.М., ОСОБА_2 ) про визнання неправомірним розрахунку заборгованості по аліментам та зобов`язання вчинити певні дії (а.с.№3-12).

В обґрунтування вимог скарги заявник посилався на те, що на примусовому виконанні у Печерському ВДВС у м. Києві перебуває виконавче провадження № 58431041 з примусового виконання виконавчого листа Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська № 201/16791/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_2 . Під час розрахунку заборгованості по аліментам, на думку заявника, державним виконавцем не були враховані платежі зі сплати аліментів, які підтверджуються чеками від 18.03.2021р., 19.04.2021р. та 16.07.2021р. на загальну суму 12 000 грн. У зв`язку з цим, заявник вважає, що не має заборгованості по аліментам, напроти, має переплату у розмірі 2 746 грн. 63 коп. Крім того, розрахунок заборгованості з лютого 2022р. був проведений виходячи з середньої заробітної плати за січень 2022р., що є неприпустимим. Посилаючись на неправомірність розрахунку заборгованості по аліментам № 58431041/2 від 06.12.2023р., заявник просив зобов`язати державного виконавця Печерського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Синельник Ю.М. або іншу уповноважену особу, в провадженні якої перебуває виконавче провадження № 58431041, здійснити перерахунок заборгованості по сплаті аліментів за виконавчим листом № 201/16791/15-ц, виданим Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 04.09.2018р., по виконавчому провадженню № 58431041, під час якого: врахувати при перерахуванні заборгованості платежі із сплати аліментів, які підтверджуються фіскальним чеком від 18.03.2021р. на суму 4 000грн., фіскальним чеком від 19.04.2021р. на суму 4 000грн. та фіскальним чеком від 16.07.2021р. на суму 4 000 грн.; врахувати при перерахуванні заборгованості, що органами державної статистики, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, з лютого 2022р. не формується об`єктивна статистична інформація розмірів середньої заробітної плати та у період дії воєнного стану органи державної статистики призупинили оприлюднення статистичної інформації; скасувати в графі «Розмір доходу/середня заробітна плата працівника для цієї місцевості» необґрунтоване та безпідставне застосування з лютого 2022 року та в подальшому у період дії воєнного стану або стану війни, а також протягом трьох місяців після його завершення, однакового розміру середньої заробітної плати працівника по Дніпропетровській області за січень 2022р. у розмірі 14 479 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2024 року у задоволенні ОСОБА_1 (заінтересовані особи державний виконавець Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Синельник Юлія Миколаївна, ОСОБА_2 ) про визнання неправомірним розрахунку заборгованості по аліментам та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, щонадані до суду квитанції про перекази не є свідченням саме отримання їх стягувачем, АТ «Укрпошта» не може підтвердити їх приймання, достовірних доказів того, що ці перекази не були повернуті боржнику суду не надано, суд вважає недоведеним факт отримання стягувачем переказів в загальному розмірі 12 000грн., а тому відсутні підстави для врахування державним виконавцем цих переказів при перерахунку заборгованості по сплаті аліментів.

Щодо безпідставного та необґрунтованого застосування в графі «Розмір доходу/середня заробітна плата працівника для цієї місцевості» розрахунку заборгованості по аліментах № 58431041/2 від 06.12.2023р. за період з лютого 2022р. одного й того самого розміру середньої заробітної плати працівника Дніпропетровської області за січень 2022р., який складав 14 479 грн. При цьому, зазначає, що органи державної статистики взагалі призупинили оприлюднення статистичної інформації, на що листом від 09.10.2023р. начальник Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомив адвоката Фетісова Є.П., що розрахунок заборгованості по аліментам складений згідно середньої заробітної плати працівника Дніпропетровської області за період з січня 2022р. по 15.09.2023р. в одному й тому ж розмірі, оскільки в останній раз дані Міністерства фінансів України по розміру середньої заробітної плати по України оновлялися 09.03.2022р. та боржнику роз`яснено, що після закінчення воєнного стану в країні, якщо буде оприлюднена інформація стосовно розміру середньої заробітної плати по Україні щомісячно, державним виконавцем буде зроблений перерахунок аліментів (а.с.№121).

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку, що в діях державного виконавця порушення прав ОСОБА_1 не вбачається, оскільки такі дії вчинені в межах своїх повноважень та у спосіб визначений законом.

Не погодившись із ухвалою суду представник ОСОБА_1 - адвокат Фєтісов Є.П. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, на невідповідність висновків суду, обставинам справи, на порушення судом норм процесуального права, що призвело до не правильного вирішення справи, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити скаргу ОСОБА_1 у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції проігнорував наявні у скаржника письмові докази, а саме фіскальні чеки від 18.03.2021 року, 19.04.2021 р. та від 16.07.2021 року, не взяв до уваги, що АТ Укрпошта не спростувала факту отримання стягувачем ОСОБА_2 грошових коштів за вказаними фіскальними чеками, та необґрунтовано взяв до уваги голослівні, не підтверджені доказами твердження стягувача.

Звертає увагу на те, що державним виконавцем за період з лютого 2022 року необґрунтовано взято один і той самий розмір середньої заробітної плати працівника Дніпропетровської області за січень 2022 року, який складав 14479 грн., хоча органами статистики, у зв`язку із військовою агресією рф проти України, не формується об`єктивна статистична інформація розмірів середньої заробітної платні, а й у період воєнного стану органи державної статистики взагалі призупинили оприлюднення статистичної інформації, таким чином державним виконавцем безпідставно застосовано зазначений розмір заробітної плати для розрахунку заборгованості по аліментам.

Учасники справи правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим ст. 360 ЦПК України, не скористалися.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що на примусовому виконанні в Печерському відділі ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавчий лист № 201/16791/15-ц від 04.09.2018р., виданий Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини від усіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 11.11.2015р. до досягнення дитиною повноліття.

Постановою від 09.06.2022р. виконавче провадження прийнято після передачі з Новомосковського ВДВС у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро) (а.с.№108-109).

06.12.2023р. за № 58431041 державним виконавцем Синельник Ю.М. був складений розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, в якому в графі «Сплачено боржником/стягнуто виконавцем» зазначено, між іншим, наступне: за березень 2021р. - чек від 18.03.2021р. на суму 4 000 грн., в заяві, яка зареєстрована у відділі 02.08.2022р., стягувач стверджує, що не отримувала кошти; за квітень 2021р. чек від 19.04.2021р. на суму 4 000 грн., в заяві, яка зареєстрована у відділі 02.08.2022р. стягувач стверджує, що не отримувала кошти; за липень 2021р. чек від 16.07.2021р. на суму 4 000 грн., в заяві, яка зареєстрована у відділі 02.08.2022р., стягувач стверджує, що не отримувала кошти (а.с.№ 128-129).

В заяві ОСОБА_2 , яка датована 07.07.2022р. та надійшла до відділу 02.08.2022р., зазначено, між іншим, що боржнику роз`яснено порядок виплати аліментів через установу банку на розрахунковий рахунок ВДВС, який дозволяє державному виконавцю своєчасно вести облік та впорядкування виплачених аліментів, своєчасно застосовувати заходи примусу до боржника. Однак, боржник направляє аліменти виключно грошовим переказом через установу Укрпошти, що дозволяє йому маніпулювати відомостями, які останній надає державному виконавцю, як виконання зобов`язань за виконавчим провадження. Також стягувач навела перелік фактичної суми отриманих аліментів за період з січня 2021р. по лютий 2022р. та зазначила, що окрім цих платежів, інших не було отримано. Просила внести відомості до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів на підставі визнаних та фактично отриманих стягувачем коштів, не включати до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів копію чеків Укрпошти та інших установ та не включати до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів додаткові витрати на утримання дитини, підтверджені товарними чеками (а.с.№110-112).

Заявник, на підтвердження перерахування аліментів в березні, квітні та липні 2021р. у розмірі по 4 000грн. за кожний місяць надав копії квитанцій про переказ коштів №0015, №0011, №0015, де в рядку «Куди» зазначено - 85751 Степне, а в рядку «Кому» - Ізвекова (а.с.№41-43).

Державним виконавцем під час розгляду справи був направлений запит АТ «Укрпошта» щодо надання інформації, чи були отримані кошти по поштовим переказам ОСОБА_2 та надання доказів отримання цих коштів (а.с.№179-180).

В листі від 26.03.2024р. № 1.10.004.-8136-24, адресованому державному виконавцю ОСОБА_4 , АТ «Укрпошта» зазначило, що за повідомленням відповідного структурного підрозділу Укрпошти, поштові перекази № 0015 від 18.03.2021р., № 0011 від 19.04.2021р. та № 0015 від 16.07.2021р. у прийманні відсутні. Надати інформацію та докази щодо їх пересилання та отримання адресатом не надається можливим (а.с.№202).

Як вбачається із заяви ОСОБА_2 , що надійшла до Печерського ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 02.08.2022р., стягувач посилається, що у березні 2021р. фактично отримала аліменти у розмірі 3 200 грн., при цьому, боржник вказує два чеки - на суму 3 248 грн. та 4 060 грн. Також в квітні 2021р. та липні 2021р. стягувач отримала аліменти у розмірі 3 100 грн., при цьому боржник вказує про перерахування аліментів двома чеками - на суму 3 146 грн. 50 коп. та 4 060 грн. та 3 500 грн., при цьому боржник вказує про перерахування аліментів двома чеками - на суму 3 552 грн. 50 коп. та 4 060грн. (а.с.№111).

Отже, ані АТ «Укрпошта», ані стягувач не підтвердили факт отримання останньою переказів, що вказані у квитанціях №0015, №0011, №0015 від 18.03.2021р., 19.04.2021р. та 16.07.2021р.

При цьому, стягувач не заперечує, що отримувала в ці місяці інші суми в рахунок оплати аліментів на дитину, а перекази, що вказані у квитанціях №0015, №0011, №015 від 18.03.2021р., 19.04.2021р. та 19.04.2021р. не отримувала.

Відповідно до пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Застаттею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У частині першій та другій статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною третьою статті 451 ЦПК України передбачено, що якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку врегульовані Законом України «Про виконавче провадження».

Так, у статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою та третьою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.

Відповідно до частини першої статті 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

У частині другій статті 195 СК України зазначено, що заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості

У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом (частина третя статті 195 СК України).

За змістом пункту 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 СК України.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення («Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У контексті вказаної практики колегія суддів вважає вищенаведене обґрунтування цієї постанови достатнім, а висновки суду першої інстанції по суті спору визнає більш логічно обґрунтованими та послідовними, аніж аргументи апеляційної скарги боржника, які не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і не дають підстав вважати, що судом порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, які передбачені статтею 376 ЦПК України, як підстави для скасування ухвали суду.

Доводи апеляційної скарги щодо ігнорування судом першої інстанції наявних у скаржника письмових доказів, а саме фіскальних чеків від 18.03.2021 року, 19.04.2021 р. та від 16.07.2021 року, не приймаються до уваги, оскільки в листі від 26.03.2024р. № 1.10.004.-8136-24, адресованому державному виконавцю ОСОБА_4 , АТ «Укрпошта» зазначило, що за повідомленням відповідного структурного підрозділу Укрпошти, поштові перекази № 0015 від 18.03.2021р., № 0011 від 19.04.2021р. та № 0015 від 16.07.2021р. у прийманні відсутні. Надати інформацію та докази щодо їх пересилання та отримання адресатом не надається можливим (а.с.№202)

Таким чином, з наданої АТУкрпошти інформації вбачається, що вказані заявником перекази, через відділення АТ Укрпошти не відправлялись, а тому у відділення відсутня інформація про пересилання та отримання їх кінцевим адресатом.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що АТ Укрпошта не спростувала факту отримання стягувачем ОСОБА_2 грошових коштів за вказаними фіскальними чеками, то слід звернути увагу на те, що саме скаржник має довести факт пересилання та перерахування грошових коштів стягувачу, але як вбачається із матеріалів справи, то ОСОБА_1 не звертався до АТ Укрпошта про проведення службового розслідування щодо надання інформації, яка стосується підтвердження пересилання та перерахування грошових коштів стягувачу.

Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Крім того, під час апеляційного перегляду не знайшли свого підтвердження та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги про неповне з`ясування обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди з ухвалою та не можуть бути підставою для скасування ухвали суду.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, ухвала суду першої інстанції постановлена відповідно до вимог матеріального та процесуального законодавства і обґрунтовані підстави для її скасування відсутні.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382,384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Фєтісова Євгена Павловича залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: