Справа № 450/2259/24 Головуючий у 1 інстанції: Добош Н.Б.
Провадження № 22-ц/811/2201/24 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року м.Львів

Справа № 450/2259/24

Провадження № 22-ц/811/2201/24

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_1

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану його представником ОСОБА_3 , на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області, постановлену у м. Пустомити 23 травня 2024 року у складі судді Добош Н.Б. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , про визнання удаваним попереднього договору купівлі-продажу, визнавння укладеним договору купівлі-продажу майнових прав та визнання майнових прав на квартиру,-

встановив:

21 травня 2024 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 і ОСОБА_2 про визнання удаваним попереднього договору купівлі-продажу, визнання укладеним договору купівлі-продажу майнових прав та визнання майнових прав на квартиру. Разом з позовною заявою позивач подала до суду заяву про забезпечення позову та просила вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_5 та ОСОБА_2 у будь-який спосіб розпоряджатись, обтяжувати, укладати будь-які правочини щодо майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 , а також звертатися до державних реєстраторів, будь-яких органів, що здійснюють державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, з заявами щодо реєстрації будь-якого речового права на вищевказану квартиру, що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:0120; заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації (в тому числі Міністерству юстиції України та його структурним та територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів, щодо вказаної квартири. В обґрунтування заяви посилається на те, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,4167 га, кадастровий номер :01:001:0120. На вказаній земельній ділянці побудований, однак ще не введений в експлуатацію багатоквартирний житловий будинок, у якому позивач придбала майнові права на квартиру у відповідності до попереднього договору № 11168, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Якимів Н.Б. 31 грудня 2021 року. Вказує, що вона (позивач) повністю виконала умови договору, сплатила за умовами такого грошові кошти, однак житловий будинок на даний час не здано в експлуатацію та квартира не передана у приватну власність позивача. З огляду на те, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки та має чинний дозвіл на виконання будівельних робіт, останній матиме реальну можливість відчужити квартиру, яка знаходиться на об`єкті незавершеного будівництва. Стверджує, що існують обґрунтовані ризики, що ОСОБА_2 зможе вільно розпоряджатись майновими правами на квартиру, яка належать позивачу, оскільки перевірити майнові права у жодних реєстрах не видається за можливе. Зазначає, що ОСОБА_5 , як уповноважений представник простого товариства, створеного відповідачами, також має право вчиняти будь-які правочини та укладати договори від імені такого, зокрема, відносно вищезгаданої спірної квартири. Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до неможливості виконання судового рішення. Просить заяву задовольнити.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 травня 2024 року задоволено заяву про вжиття заходів забезпечення позову у справі. Застосовано заходи забезпечення позову та постановлено: заборонити ОСОБА_5 та ОСОБА_2 у будь-який спосіб розпоряджатись, обтяжувати, укладати будь-які правочини з іншими особами щодо майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 , а також звертатися до державних реєстраторів, будь-яких органів, що здійснюють державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, з заявами щодо реєстрації будь-якого речового права інших осіб на вищевказану квартиру, що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:0120; заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо квартири АДРЕСА_1 , що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:0120.

Ухвалу суду через свого представника ОСОБА_3 оскаржив ОСОБА_2 . Зазначає, що ухвала суду є незаконною та необгрунтованою. Вважає висновки суду про наявність підстав для забезпечення позову помилковими. Вказує, що позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували звернення чи підготовку до звернення ОСОБА_2 до державних реєстраторів з заявами щодо реєстрації будь-якого речового права інших осіб на вищевказану квартиру, що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:0120, тим більше з урахуванням того, що багатоквартирний будинок не введений в експлуатацію та, відповідно, на даний час такої квартири не існує. Стверджує, що посиланняпозивача на можливість ухилення ОСОБА_2 від виконання рішення суду є припущенням. Вказує, що позивачем до позовної заяви долучено роздруківки об`єкта будівництва з розміщенням оголошення щодо продажу з веб сайтів, однак такі не свідчать про наявність підстав застосування до ОСОБА_2 відповідних заходів забезпечення позову у конкретній справі, оскільки такі матеріали не містять інформації саме про продаж майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 . Зазначає, щоОСОБА_2 не має жодного відношення до створення, функціонування та наповнення вказаних веб сайтів, а також публікацій оголошень щодо продажу нерухомості на інших інтернет ресурсах. Інформація щодо об`єкта будівництва на веб сайтах була розміщена ОСОБА_5 під час дії укладеного між ним та ОСОБА_6 (попереднім власником земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0120 та попереднім замовником будівництва багатоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 ) договору простого товариства від 16 жовтня 2020 року, який розірвано 30 вересня 2021 року, на підставі нотаріального договору.Матеріали справи не містять жодного доказу, яким би підтверджувалося реальне вчинення, або підготовка до вчинення ОСОБА_2 будь - яких дій, спрямованих на розпорядження майновими правами, обтяжування, укладення будь-яких правочинів з іншими особами щодо майнових прав на спірну квартиру, які у разі задоволення позову можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду може бути утрудненим або взагалі неможливим. Висновки суду щодо наявності підстав для забезпечення позову в частині, що стосується ОСОБА_2 , є помилковими, оскільки не ґрунтуються на матеріалах справи. Забезпечення позову шляхом накладення заборони звертатися до державних реєстраторів, будь-яких органів, що здійснюють державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, з заявами щодо реєстрації будь-якого речового права інших осіб на вказану квартиру не відповідає принципу співмірності та адекватності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами та виходить за їх межі. Посилається на те, що позивач визначила відповідачами у справі ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , однак позовні вимоги пред`явлено до ОСОБА_5 . Позовна заява не містить позовних вимог до ОСОБА_2 , як і належного обґрунтування з посиланням на докази порушення ОСОБА_2 будь-яких суб`єктивних прав позивача, існування між ними будь-яких юридичних відносин, а тому слід вважати, що спір між ними відсутній. Зазначає, що ОСОБА_2 не є учасником правовідносин, з яких виник спір.Вказує, що спір виник у зв`язку з неналежним виконанням попереднього договору купівлі - продажу квартири від 31 грудня 2021 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_5 , за яким сторони зобов`язалися укласти в майбутньому договір купівлі-продажу квартири. ОСОБА_2 не є стороною цього попереднього договору купівлі-продажу квартири. У ОСОБА_2 відсутні будь-які зобов`язання перед позивачем. У позовній заяві позивач зазначає, що ОСОБА_5 при укладенні попереднього договору купівлі-продажу квартири від 31 грудня 2021 року діяв на підставі договору простого товариства від 13 жовтня 2021 року, як учасник простого товариства та уповноважена особа на ведення спільних справ учасників такого товариства. Однак, договір простого товариства не наділяв ОСОБА_5 повноваженнями укладати попередні договори купівлі-продажу квартир чи будь-які інші правочини, спрямовані на відчуження квартир в об`єкті будівництва. В попередньому договорі купівлі-продажу квартири від 31 грудня 2021 року відсутні будь-які посилання на договір простого товариства від 13 жовтня 2021 року, а окремі його положення свідчать на користь того, що ОСОБА_5 при його укладенні діяв від свого імені та в своїх особистих інтересах. Зазначає, що до подання позовної заяви зі сторони позивача не було вчинено жодних дій, спрямованих на досудове врегулювання спору. На адресу ОСОБА_2 не направлялись жодні вимоги, претензії чи листи.Вказує, що на будівельному майданчику ведуться будівельні роботи з використанням спецтехніки, а відповідно до пункту 4.28 ДБН А.3.2-2-2009 допуск на будівельний майданчик сторонніх осіб забороняється.Основною метою договору простого товариства є будівництво і прийняття в експлуатацію багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями та отримання їх в особисту приватну власність ОСОБА_2 та ОСОБА_5 . Відповідно до додатку №1 від 13 жовтня 2021 року до договору простого товариства, до моменту прийняття будинку в експлуатацію та реєстрації права власності на квартири та нежитлові приміщення все створене в результаті спільної діяльності майно (будинок загалом, квартири та нежитлові приміщення) розподіляються між учасниками у такому співвідношенні: ОСОБА_2 належить 90% будинку, квартир та нежитлових приміщень; ОСОБА_5 належить 10% будинку, квартир та нежитлових приміщень.Відповідно до п.4.1. Договору простого товариства ведення спільних справ доручено уповноваженій особі - ОСОБА_5 . Згідно із п.4.3.2. договору простого товариства, уповноважена особа має право вчиняти будь-які правочини та укладати будь-які договори, необхідні для досягнення мети, передбаченої у п. 1.1. цього договору. Вказує, що положення договору простого товариства від 13 жовтня 2021 року не передбачали права уповноваженої особи на продаж майнових прав на квартири, чи самих квартир, що будуть збудовані в майбутньому, оскільки укладення відповідних договорів прямо суперечить меті спільної діяльності, яка передбачена п. 1.1. вказаного договору, та робить неможливим її досягнення. Також, положення пункту 8.4. договору передбачають пряму заборону учасникам передавати третім особам свої права за цим договором без письмової згоди інших осіб. Зазначає, що при укладенні попереднього договору купівлі-продажу квартири від 31 грудня 2021 року ОСОБА_5 не міг діяти на підставі договору простого товариства від 13 жовтня 2021 року як учасник простого товариства та уповноважена особа на ведення спільних справ учасників такого товариства та у нього не було повноважень та права укладати будь-які договори стосовно відчуження прав на об`єкт будівництва, зокрема, укладати попередні договори купівлі-продажу квартир. Відповідні попередні договори купівлі-продажу квартир ОСОБА_5 мав би право укладати виключно за умови досягнення спільної мети - введення будинку в експлуатацію в строк до 12 жовтня 2022 року, розподілу між учасниками простого товариства створеного в результаті спільної діяльності майна і реєстрації права власності на квартири. Стверджує, що мета простого товариства досягнута не була, а договір простого товариства був припинений з 12 жовтня 2022 року, в результаті чого ОСОБА_5 не набув жодних прав на об`єкт будівництва. ОСОБА_5 в період дії договору простого товариства та після припинення вказаного договору уклав близько 50 цивільно-правових угод щодо квартир та майнових прав на квартири в багатоквартирному будинку АДРЕСА_2 , зокрема, і з позивачем. В провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області перебуває близько 50 судових справ, предметом позову у яких є визнання майнових прав на квартири у вказаному багатоквартирному будинку на підставі укладених саме з ОСОБА_5 цивільно-правових угод. Головним управлінням Національної поліції у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за ч.5 ст. 190 КК України щодо незаконних дій ОСОБА_5 , спрямованих на заволодіння грошовими коштами в особливо великих розмірах, які пов`язані із вчиненням шахрайських дій щодо продажу квартир. Постановою слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управлінням Національної поліції у Львівській області від 15 лютого 2024 року ОСОБА_2 визнано та залучено, як потерпілого у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001202 від 28 листопада 2023 року. На даний час ОСОБА_5 в межах вказаного кримінального провадження оголошено підозру у вчинені кримінальних правопорушень та оголошено його в розшук.Вказує, що на даний час обвинувального вироку відносно ОСОБА_5 по зазначеному кримінальному провадженні немає, однак даною постановою підтверджується незаконність дій ОСОБА_5 по відношенню саме до ОСОБА_2 та його реагування на вчинення ОСОБА_5 шахрайських дій, а не дій спрямованих в інтересах простого товариства.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Встановлено, що у провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 і ОСОБА_2 про визнання удаваним попереднього договору купівлі-продажу, визнання укладеним договору купівлі-продажу майнових прав та визнання майнових прав на квартиру.

Позивач просить визнати удаваним попередній договір купівлі-продажу квартири, укладений 31 грудня 2021 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Якимів Н.Б., зареєстрований в реєстрі за № 11168; визнати, що 31 грудня 2021 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 та визнати за нею майнові права на вказану квартиру.

Відповідно до попереднього договору про купівлю-продаж квартири, укладеного 31 грудня 2021 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_5 , посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Якимів Н.Б., зареєстрованого в реєстрі за № 11168, сторони зобов`язуються у строк до 30 червня 2023 року, укласти договір купівлі-продажу (основний договір) квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.1.1 зазначеного Договору простого товариства сторони зобов`язувалися шляхом об`єднання своїх вкладів і зусиль спільно діяти у формі простого товариства без створення юридичної особи з метою будівництва і прийняття в експлуатацію багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями на земельній ділянці площею 0,4167 га за адресою: Львівська область, Львівський район, село Зубра, кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0120, в порядку, передбаченому законодавством, та отримання в особисту приватну власність квартир, приміщень та доходу у вигляді грошових коштів, отриманих в результаті виконання спільних дій, передбачених цим Договором.

Згідно з розділом 2 Договору простого товариства (Договору про спільну діяльність), для досягнення мети договору, вклади сторін були розподілені наступним чином: ОСОБА_2 як вклад у спільну діяльність вносить право користування земельною ділянкою площею 0,4167 га, яка розташована у с.Зубра Пустомитівського (тепер - Львівського) району Львівської області, кадастровий номер :01:001:0120, цільове призначення земельної ділянки 02.03-для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку; ОСОБА_5 як вклад у спільну діяльність, вносить грошові кошти, необхідні для будівництва будинку та здачі його в експлуатацію, професійні знання та вміння у галузі будівництва.

Відповідно до п.2.4 Договору простого товариства, визначення розміру частки права спільної часткової власності сторін на майно, грошові кошти, отримані в результаті спільної діяльності та розподіл отриманого в результаті спільної діяльності майна (квартир, нежитлових приміщень, грошових коштів) здійснюється сторонами відповідно до Додатку №1 цього Договору.

Згідно п.4.1 Договору простого товариства ведення спільних справ за цим Договором за спільною згодою Учасників товариства, що засвідчується їх підписами на цьому Договорі, доручається уповноваженій особі - ОСОБА_5 .

Відповідно до п.4.2 Договору простого товариства уповноважена особа діє на підставі цього Договору. Уповноважена особа є повноважним представником Учасників товариства та здійснює керівництво всією спільною діяльністю в межах наданих йому повноважень для досягнення поставленої цим Договором мети.

У пункті 4.3.2 Договору простого товариства зазначено, що уповноважена особа, зокрема, має право вчиняти будь-які правочини та укладати будь-які договори, необхідні для досягнення мети, передбаченої п.1.1 цього Договору.

31 грудня 2021 року ОСОБА_5 (продавець) було укладено з ОСОБА_4 (покупець) Договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру.

Відповідно до п.1.1 зазначеного Договору купівлі-продажу майнових прав продавець продає, а покупець купує майнові права на об`єкт нерухомості у порядку та на умовах, передбачених цим Договором та у відповідності до норм Цивільного кодексу України, що визначають загальні положення про купівлю-продаж.

Відповідно до Договору купівлі-продажу майнових прав сторони домовились, що об`єктом нерухомості, майнові права на який передаються за даним Договором, є квартира АДРЕСА_1 .

За змістом п.2. попереднього договору купівлі-продажу майнових прав загальна вартість майнових прав, що передаються продавцем покупцеві за даним Договором, складає 976 484,16 грн., що станом на момент укладення цього Договору відповідно до комерційного курсу обміну валют еквівалентно 35 808 доларів США.

Згідно п.2.3 Договору купівлі-продажу загальну вартість майнових прав, яка зазначена у п.2.2 цього Договору, покупець сплатив до моменту укладення даного договору 872 640 грн. продавцеві, що еквівалентно 32 000 США.

28 березня 2022 року ОСОБА_4 здійснила повний розрахунок відповідно до умов попереднього договору купівлі-продажу квартири.

Станом на січень 2024 року багатоквартирний будинок був збудований та готовий до прийняття в експлуатацію, проте, до цього часу не прийнятий в експлуатацію, придбані майнові права на квартиру реалізовані, однак, передача квартири та право власності на таку позивач не отримала, хоча до 27 грудня 2023 року вона мала безперешкодний доступ до квартири.

Після 27 грудня 2023 року відповідач ОСОБА_2 змінив замки у вхідних дверях до під`їзду, де знаходиться квартира, встановив огорожу навколо будинку та не допускає до користування спірною квартирою.

Позивач посилається на те, що позбавлення її права на квартиру, яка їй належить згідно проектної документації та яка при укладенні Договору купівлі-продажу майнових прав була визначена сторонами під № 47, зумовлено непорозуміннями та судовими спорами між учасниками простого товариства - відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що предметом спору є вимоги позивача, які мають майновий характер, оскільки стосуються майнових прав на квартиру. Крім цього, між сторонами виник спір щодо майнових прав на майно, за яке позивачем сплачено кошти та з метою реального та ефективного виконання можливого судового рішення, якщо спір буде вирішено на користь позивача, забезпечення позову сприятиме попередженню потенційних труднощів у виконанні рішення суду.

З такими висновками суду колегія суддів погоджується з врахуванням наступного.

Згідно ч.1,2 ст.149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Види забезпечення позову визначені ч.1ст.150 ЦПК України.

Необхідність застосування заходів забезпечення позову виникає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

У п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Враховуючи обставини, які склалися, зокрема те, що між сторонами у справі виник спір щодо невизнання відповідачами майнових прав позивача на квартиру, заборона вчинення дій щодо розпорядження, обтяження, укладення будь-яких правочинів відносно майнових прав на квартиру, що знаходиться в об`єкті незавершеного будівництва, не дозволить ОСОБА_5 та ОСОБА_2 вільно розпоряджатися такими майновими правами до вирішення цього спору у суді, що не призведе до утруднення чи зробить неможливим виконання рішення суду, якщо воно буде прийняте на користь позивача.

Забезпечуючи позов, суд першої інстанції дотримався принципу співмірності обраного виду забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

Колегія суддів виходить з того, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер та зберігають юридичну силу до вступу прийнятого по суті спору судового рішення в законну силу.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 стосуються суті спору, що не є предметом розгляду скарги на ухвалу про забезпечення позову, оскільки застосовуючи заходи забезпечення позову, суд вирішує чи дійсно між сторонами виник спір, а обґрунтованість позову буде предметом перевірки під час розгляду справи по суті.

Аналогічні правові висновки наведено у постановах Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі № 914/970/18 та від 10 листопада 2020 року у справі № 910/1200/20.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки запропонований позивачем вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Невжиття таких заходів може в майбутньому істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення, порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника.

З урахуванням встановленого, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки між сторонами існує спір.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 2 липня 2020 року у справі № 657/1211/19 умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обгрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись у кількості або погіршитись за якістю на момент виконання рішення суду.

Колегія суддів вважає, що оскаржена ухвала відповідає вимогам закону. Висновки суду першої інстанції про необхідність застосування заходів забезпечення позову не спростовані доводами апеляційної скарги. Підстави для скасування оскарженої ухвали не встановлені.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процессуального права (ст.375 ЦПК України).

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану його представником ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 18 листопада 2024 року.

Головуючий_-_____________________Т.І.Приколота

Судді:____________Ю.Р. Мікуш _____________Р.В. Савуляк