ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 824/64/24

провадження № 61-12725ав24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Гудими Д. А., Краснощокова Є. В.,

за участю секретаря судового засідання - Коваль А. В.,

учасники справи (сторони арбітражного спору):

заявник (позивач у арбітражному спорі) - Waterwise Limited (Республіка Кіпр),

заінтересована особа (відповідач у арбітражному спорі) - ІНФОРМАЦІЯ_1,

за участю представників:

Waterwise Limited (Республіка Кіпр) - Селіфонова В. В.,

ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_2, ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 4 в приміщенні Верховного Суду (проспект Повітряних Сил, 28, м. Київ) справу за заявою Waterwise Limited (Республіка Кіпр) про надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 31 травня 2021 року у справі № 190/2020 за позовом Waterwise Limited (Республіка Кіпр) до ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення грошових коштів, за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1, яка підписана представником ОСОБА_2 , на постанову Київського апеляційного суду від 08 серпня 2024 року в складі судді Гаращенка Д. Р.,

Історія справи

Короткий зміст заяви

17 травня 2024 року Waterwise Limited (Республіка Кіпр) звернулося до Київського апеляційного суду із заявою, яка підписанапредставником Селіфоновим В. В. , про надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 31 травня 2021 року у справі № 190/2020.

Заяву обґрунтовано тим, що 31 травня 2021 року Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України у місті Києві (Україна) у складі арбітрів Крупчана О. Д. (голова), Бєлоусова П. І. та Майданика Р. А. ухвалив рішення у справі № 190/2020 за позовом Waterwise Limited (Республіка Кіпр)до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ДК «ІНФОРМАЦІЯ_1») про стягнення грошових коштів.

Відповідно до Розділу XI «Резолютивна частина» арбітражного рішення, за результатами арбітражного розгляду справи № 190/2020, арбітражний суд одноголосно вирішив стягнути з ДК «ІНФОРМАЦІЯ_1» на користь Waterwise Limited 359 127,96 дол. США основного боргу, 4 740,35 дол. США - трьох процентів річних, 17 500,00 дол. США на відшкодування витрат, пов`язаних із забезпеченням юридичного супроводу справи, 25 668,58 дол. США на відшкодування витрат з арбітражного збору, а всього 407 036,89 дол. США, крім того 1 480 278,85 євро основного боргу, 15 753,86 євро - трьох процентів річних, а всього 1 496 032,71 євро, а також три проценти річних, що нараховуються на несплачену суму основного боргу кожного дня, починаючи з 01 грудня 2020 року до моменту сплати суми основного боргу в повному обсязі.

Заявник зазначав, що листом від 04 червня 2021 року, який отриманий боржником 10 червня 2021 року, стягувач звертався до боржника з вимогою добровільно виконати арбітражне рішення шляхом сплати на банківський рахунок присуджених сум, з урахуванням нарахованих відсотків, протягом 14 днів з моменту отримання листа.

Проте боржник арбітражне рішення добровільно не виконав.

З огляду на викладене заявник просив:

надати дозвіл на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 31 травня 2021 року у справі № 190/2020 за позовом Waterwise Limited (Республіка Кіпр) до ДК «ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення грошових коштів;

видати виконавчий лист на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 31 травня 2021 року у справі № 190/2020, яким вирішено: «Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь WATERWISE LIMITED 359 127,96 доларів США основного боргу, 4 740,35 доларів США - трьох процентів річних, 17 500,00 дол. США на відшкодування витрат, пов`язаних із забезпеченням юридичного супроводу справи, 25 668,58 дол. США на відшкодування витрат з арбітражного збору, а всього 407 036,89 дол. США, крім того 1 480 278,85 євро основного боргу, 15 753,86 євро - трьох процентів річних, а всього 1 496 032,71 євро, а також три проценти річних, що нараховуються на несплачену суму основного боргу кожного дня, починаючи з 01 грудня 2020 року до моменту сплати суми основного боргу в повному обсязі».

Короткий зміст судових рішень апеляційного суду як суду першої інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 08 серпня 2024 року заяву Waterwise Limited (Республіка Кіпр) про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 31 травня 2021 року у справі № 190/2020 за позовом Waterwise Limited (Республіка Кіпр) до ДК «ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення грошових коштів задоволено.

Надано дозвіл на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 31 травня 2021 року у справі № 190/2020.

Видано виконавчий лист на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 31 травня 2021 року у справі №190/2020, яким вирішено: «Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь WATERWISE LIMITED 359 127,96 дол. США основного боргу, 4 740,35 дол. США - трьох процентів річних, 17 500,00 дол. США на відшкодування витрат, пов`язаних із забезпеченням юридичного супроводу справи, 25 668,58 дол. США на відшкодування витрат з арбітражного збору, а всього 407 036,89 дол. США, крім того 1 480 278,85 євро основного боргу, 15 753,86 євро - трьох процентів річних, а всього 1 496 032,71 євро, а також три проценти річних, що нараховуються на несплачену суму основного боргу кожного дня, починаючи з 01 грудня 2020 року до моменту сплати суми основного боргу в повному обсязі».

Суд першої інстанції виходив з того, що боржник не надав будь-яких належних обґрунтувань та доказів, які б стали підставою для відмови у задоволенні заяви Waterwise Limited (Республіка Кіпр) відповідно до норм статті 478 ЦПК України, статті 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» та статті 5 Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року (Нью-Йорк), яка набрала чинності для України від 08 січня 1961 року.

Суд констатував, що рішення міжнародного комерційного арбітражу у цій справі не містить двозначності стосовно того, в якому розмірі боржники мають сплатити відсотки на користь стягувача, а проведення виконавцем розрахунку відсотків не є втручанням у відносини, врегульовані в арбітражному застереженні, та не може вважатися виходом за межі повноважень і порушенням публічного порядку.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 04 жовтня 2024 року заяву Waterwise Limited (Республіка Кіпр) про виправлення описки у постанові Київського апеляційного суду від 08 серпня 2024 року залишено без задоволення.

Суд першої інстанції виходив з того, що 05 вересня 2024 року Waterwise Limited (Республіка Кіпр) подало до суду заяву про виправлення описки у тексті постанови Київського апеляційного суду від 08 серпня 2024 року, в якій просило виправити допущені описки, а саме замість помилково зазначеного у преамбулі найменування форми прийнятого рішення «постанова» зазначити правильно «ухвала».

При відмові у задоволенні вказаної заяви суд першої інстанції вказав, що не є опискою граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприйняття: неправильне розташування розділових знаків, неправильні відмінки слів, застосування русизмів та діалектизмів тощо.

Зазначена заявником описка не впливає на можливість реалізації судового рішення. Отже, суд зробив висновок про відсутність підстав для задоволення заяви Waterwise Limited (Республіка Кіпр) про виправлення описки в постанові Київського апеляційного суду від 08 серпня 2024 року.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

17 вересня 2024 року ДК «ІНФОРМАЦІЯ_1»подала до Верховного Суду апеляційну скаргуза підписом представника ОСОБА_2 , в якій просила:

скасувати постанову Київського апеляційного суду від 08 серпня 2024 року в справі № 824/64/24;

повернути без розгляду заяву Waterwise Limited (Республіка Кіпр) від 17 травня 2024 року про надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 31 травня 2021 року в справі № 190/2020, яка подана від імені Waterwise Limited (Республіка Кіпр);

у разі, якщо суд не знайде підстав для повернення без розгляду заяви від 17 травня 2024 року про надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 31 травня 2021 року в справі № 190/2020, яка подана від імені Waterwise Limited (Республіка Кіпр), ухвалити нове судове рішення у справі № 824/64/24 про відмову у наданні дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 31 травня 2021 року в справі № 190/2020.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам боржника щодо обставин (фактів) статусу, предмету діяльності, соціальної значущості та майнового стану боржника, негативні наслідки для держави і суперечність публічному порядку України, що неминуче настануть внаслідок виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 31 травня 2021 року в справі № 190/2020. При цьому суд безпідставно зазначив про ненадання боржником обґрунтувань та доказів, які б стали підставою для відмови у задоволенні заяви стягувача;

ДК «ІНФОРМАЦІЯ_1»є невід`ємною складовою частиною оборонно-промислового комплексу України та спеціальним суб`єктом господарювання у здійсненні зовнішньоекономічної діяльності у сфері експорту та імпорту товарів і послуг військового призначення, військово-технічного співробітництва з іноземними державами. В умовах повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України та введеного в Україні воєнного стану на ДК«ІНФОРМАЦІЯ_1» (боржника) покладено виконання критично важливих для забезпечення національної безпеки і оборони держави завдань щодо забезпечення закупівлі та поставки для Збройних Сил України та інших військових формувань Сил безпеки й оборони України необхідного озброєння та військової техніки іноземного походження / виробництва. Боржник здійснює стратегічно важливу для України діяльність у сфері імпорту озброєння та військової техніки іноземного походження / виробництва, а саме бере участь у виконанні державного оборонного замовлення з імпорту озброєння, військової і спеціальної техніки, інших товарів, робіт і послуг військового призначення та подвійного використання, як безпосередній виконавець державних контрактів, так і є стороною у зобов`язаннях, укладених з метою виконання державного оборонного замовлення. Отже, ДК «ІНФОРМАЦІЯ_1» безпосередньо бере участь у посиленні обороноздатності України шляхом здійснення поставок товарів, виконання робіт та надання послуг оборонного призначення, в тому числі для Міністерства оборони України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, інших з метою забезпечення потреб військових формувань України задля стримування та відсічі збройної агресії російської федерації. Факт критичної важливості діяльності боржника в умовах повномасштабної збройної агресії проти України та введеного в Україні воєнного стану підтверджується, у тому числі, тим, що: з початку повномасштабної збройної агресії російської федерації проти України ДК «ІНФОРМАЦІЯ_1» відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2022 року № 237 було виключено зі складу Державного концерну «Укроборонпром» та передано до сфери управління Міністерства оборони України; наказом Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України від 24 квітня 2024 року № 108-КВ ДК «ІНФОРМАЦІЯ_1» визнано такою, що має важливе значення для національної економіки у сфері оборонно-промислового комплексу та визначено такою, що є критично важливою для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період у сфері оборонно-промислового комплексу. В силу зазначених вище об`єктивних чинників на даний час діяльність боржника спрямована в першу чергу на посилення обороноздатності держави, що є пріоритетом в умовах сьогодення задля усунення загроз національній безпеці, збереження державного суверенітету, конституційного ладу та територіальної цілісності України;

надання судом дозволу на виконання рішення арбітражу негативно вплине на державний суверенітет, національну безпеку та обороноздатність України в реаліях триваючої повномасштабної збройної агресії російської федерації проти України та введеного в Україні воєнного стану. Так, надання дозволу на виконання рішення арбітражу призведе до неможливості виконання боржником покладених на нього державою критично важливих завдань щодо забезпечення Збройних Сил України та інших військових формування Сил безпеки й оборони України необхідними товарами оборонного призначення іноземного походження для можливості стримування та відсічі повномасштабній збройній агресії російської федерації проти України, захисту державного суверенітету та територіальної цілісності України. У свою чергу неможливість виконання боржником покладених державою критично важливих завдань із забезпечення Збройних Сил України та інших військах формувань Сил безпеки й оборони України необхідними товарами оборонного призначення у тому числі призведе до понесення Україною додаткових жертв серед цивільного населення України, а також серед захисників і захисниць України;

суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що на сьогоднішній день в умовах триваючої повномасштабної збройної агресії російської федерації проти України та введеного в Україні воєнного стану на виконання покладених державою критично важливих завдань ДК «ІНФОРМАЦІЯ_1» (боржник) виконує низку державних контрактів (державних замовлень), у тому числі які містять відомості, що становлять державну таємницю, укладених як з Міністерством оборони України, Державним підприємством Міністерства оборони України «Агенція оборонних закупівель», так і з Управлінням державної охорони України, Національною поліцією України, Державним бюро розслідувань та іншими державними замовниками щодо закупівлі за кордоном товарів оборонного призначення іноземного походження для забезпечення такими товарами Збройних Сил України та інших військових формувань Сил безпеки й оборони України. При цьому суд також не врахував того, що закупівля ДК «ІНФОРМАЦІЯ_1»товарів оборонного призначення іноземного походження для потреб Збройних Сил України та інших військових формувань Сил безпеки і оборони України здійснюється безпосередньо за рахунок коштів держави (як власних коштів боржника (коштів державного підприємства, що належать державі на праві державної власності), так і бюджетних коштів, отриманих боржником від відповідних державних замовників на умовах та на підставі укладених з ними державних контрактів). Тобто суд проігнорував ті обставини, що з 24 лютого 2022 року, після початку повномасштабної збройної агресії російської федерації проти України, вказані державні кошти використовуються боржником для здійснення розрахунків з іноземними постачальниками на підставі укладених з ними зовнішньоекономічних контрактів про імпортні поставки продукції оборонного призначення для потреб Збройних Сил України та інших військових формувань Сил безпеки й оборони України. Ухвалення судом постанови від 08 серпня 2024 про задоволення заяви про надання дозволу на виконання рішення арбітражу фактично призведе до блокування господарської діяльності та банкрутства ДК «ІНФОРМАЦІЯ_1» (боржника), адже визначені у арбітражному рішенні суми коштів, що підлягають стягненню з боржника, є значними для неї та з врахуванням обсягів її поточних фінансових зобов`язань перед державними замовниками за відповідними державними контрактами та перед іншими кредиторами перевищують фінансові можливості ДК «ІНФОРМАЦІЯ_1». Рішенням арбітражу вирішено стягнути з ДК«ІНФОРМАЦІЯ_1» (боржника) на користь стягувача 407 036,89 дол. США та 1 496 032,71 євро, а також три проценти річних, що нараховуються на несплачену суму основного боргу кожного дня, починаючи з 01 грудня 2020 року до моменту сплати суми основного боргу в повному обсязі. Гривневий еквівалент 407 036,89 дол. США та 1 496 032,71 євро згідно з офіційним курсом гривні до долара США та євро, що визначений Національним банком України станом на день ухвалення оскаржуваної постанови від 08 серпня 2024 року (40,9847 грн за 1 дол. США та 44,7676 грн за 1 євро), становить 83 656 078,78 грн. Водночас чистий фінансовий результат (чистий прибуток) ДК «ІНФОРМАЦІЯ_1»(боржника) за підсумками 2023 року становив 128 682 000,00 грн, що підтверджується звітом про фінансові результати ДК «ІНФОРМАЦІЯ_1»за 2023 рік, який міститься в матеріалах справи. ДК «ІНФОРМАЦІЯ_1»(боржник), яка є державним унітарним комерційним підприємством, зобов`язана щоквартально здійснювати відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) у розмірі 30 відсотків. Таким чином, після сплати загальнообов`язкових податків, зборів та платежів (дивідендів) на користь Державного бюджету України, залишок від чистого прибутку боржника за результатами 2023 року становить лише 90 077 400,00 грн, а розмір гривневого еквіваленту вирішених до стягнення з боржника грошових сум згідно з рішенням арбітражу, без врахування процентів, нарахування яких триває, становить 83 656 078,78 грн, що складає 92,87 відсотків від розміру чистого прибутку боржника за результатами 2023 року. Судом проігноровано, що за таких обставин виконання рішення арбітражу буде відбуватись в примусовому порядку за рахунок державних коштів - власних коштів ДК «ІНФОРМАЦІЯ_1», так і переказаних їй державними замовниками з державного бюджету України кошти, які призначені виключно для закупівлі боржником товарів оборонного призначення для Збройних Сил України та інших військових формувань Сил безпеки й оборони України з метою посилення обороноздатності та національної безпеки України відповідно до умов державних контрактів, шляхом накладення органом державної виконавчої служби арешту та примусового стягнення вказаних вище коштів з банківських рахунків ІНФОРМАЦІЯ_1. Як наслідок, ДК «ІНФОРМАЦІЯ_1»не зможе забезпечити нагальні потреби Збройних Сил України та інших військових формувань Сил безпеки і оборони України необхідним озброєнням та військовою технікою в рамках виконання 27 чинних державних контрактів про поставки продукції оборонного призначення іноземного походження / виробництва, укладених з Міністерством оборони України, Державною прикордонною службою України, Національною поліцією України, Управлінням державної охорони України та Державним бюро розслідувань. Дії щодо виконання такого рішення направлені проти спеціально створеного та уповноваженого державного підприємства - боржника, яке є невід`ємною складовою частиною оборонно-промислового комплексу України та яке безпосередньо забезпечує поставки озброєння та військової техніки для Збройних Сил України та інших військових формувань Сил безпеки й оборони України, а отже бере участь у захисті державного суверенітету, територіальної цілісності України, посиленні обороноздатності та національної безпеки України, сприяє збереженню життя людей. Вказані обставини не були досліджені, оцінені та враховані судом під час ухвалення оскаржуваної постанови від 08 серпня 2024 року в цій справі. Тому надання дозволу на виконання рішення арбітражу неминуче призведе до зриву виконання діючих державних контрактів та підірве обороноздатність України та її спроможність стримувати збройну агресію російської федерації;

суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права у зв`язку із залишення без розгляду клопотання боржника стосовно з`ясування питання надання адвокату Селіфонову В. В. відповідних повноважень на представництво інтересів компанії Waterwise Limited (Республіка Кіпр) у Київському апеляційному суді, у тому числі повноваження на підписання від імені вказаної іноземної компанії заяви від 17 травня 2024 року про надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 31 травня 2021 року в справі № 190/2020. Під час розгляду заяви, боржник в додаткових пояснення від 06 серпня 2024 року подав до суду клопотання щодо з`ясування судом виконання компанією Waterwise Limited (Республіка Кіпр) як заявником, норми частини другої статті 183 та норми частини першої статті 476 ЦПК України про те, що заява подається у письмовій формі і має бути підписана особою, на користь якої прийнято рішення міжнародного комерційного арбітражу, або її представником; та у разі наявності підстав просив суд застосувати до вказаної заяви наслідки, передбачені частиною четвертою статті 183, пунктом першим частини четвертої статті 185 ЦПК України. Проте зазначені обставини суд до уваги взагалі не взяв та не зробив жодних висновків з цього питання, не перевірив доводи боржника, зазначенні в обґрунтуванні цього клопотання. Крім того, у судовому засіданні 08 серпня 2024 року боржник також звертав увагу суду на необхідності належного підтвердження повноважень особи, яка підписала та подала до суду від імені стягувача заяву від 17 травня 2024 року про надання дозволу на виконання рішення арбітражу. Так, заява від 17 травня 2024 року про надання дозволу на виконання рішення арбітражу підписана від імені компанії Waterwise Limited (Республіка Кіпр)адвокатом Селіфоновим В. В. Для підтвердження повноважень адвоката Селіфонова В.В. як представника компанії Waterwise Limited (Республіка Кіпр)в суді до вказаної вище заяви додано копію ордеру від 16 травня 2024 року серії АА № 1444687, який йому було видано Адвокатським бюро «СЕЛІФОНОВ І ПАРТНЕРИ» на підставі договору про надання правової допомоги від 26 січня 2024 року № 02-26.01.24. Проте матеріали справи не містять документів, відповідно до яких директор компанії Waterwise Limited (Республіка Кіпр)уповноважив адвоката Селіфонова В. В. діяти від імені компанії-нерезидента на території України з питань надання дозволу на виконання рішення арбітражу. При цьому під час розгляду справи суд не вимагав від стягувача жодних додаткових документів на підтвердження повноважень особи, яка підписала і подала від імені стягувача заяву від 17 травня 2024 року про надання дозволу на виконання рішення арбітражу;

питання правоздатності юридичної особи, яка створена за законодавством Республіки Кіпр, з урахуванням норм Закону про компанії Республіки Кіпр в цій частині, досліджувались національними судами у справі № 910/15043/21, у справі № 914/229/23. Правовий статус іноземного суб`єкта господарювання підтверджується, як правило, випискою з торговельного (банківського, судового) реєстру країни, де такий суб`єкт господарювання є офіційно зареєстрованим. До заяви від 17 травня 2024 про надання дозволу на виконання рішення арбітражу, поданої від імені стягувача, додано довідки від 27 березня 2024 року, видані департаментом реєстрації компаній та інтелектуальної власності м. Нікосія Міністерства енергетики, торгівлі та промисловості (м. Нікосія, Республіка Кіпр), про те, що згідно з архівними даними, які зберігаються в департаменті, компанію Waterwise Limited включено до реєстру. Водночас відповідно до даних з реєстру компаній Республіки Кіпр, отриманих із загальнодоступних джерел за інтернет-посиланням: www.youcontrol.com.ua, статус компанії Waterwise Limited відображається як «Reminder Letter sent», що в перекладі означає «Надіслано лист нагадування». Таким чином, згідно з статтею 327 глави 113 Закону про компанії Республіки Кіпр в уповноважених органів / посадових осіб Республіки Кіпр є підстави вважати, що компанія Waterwise Limited не веде справ або не продовжує свою діяльність, що ставить під сумнів правосуб`єктність цієї компанії, оскільки статтею 327 глави 113 Закону про компанії Республіки Кіпр містить також норми, які дозволяють уповноваженому органу / посадовим особам після направлення такого листа, у передбачених вказаним Законом випадках, розпочати роботу з виключення компанії з реєстру. У частині другій статті 74 Закону України «Про міжнародне приватне право» закріплено, що на вимогу суду, який розглядає справу, іноземна юридична особа має представити оформлений з урахуванням статті 13 цього Закону документ, що є доказом правосуб`єктності юридичної особи (сертифікат реєстрації, витяг з торгового реєстру тощо). У додаткових письмових поясненнях від 06 серпня 2024 року та в судовому засіданні 08 серпня 2024 року боржник звертав увагу суду на вказані обставини та щодо необхідності належного підтвердження правосуб`єктності стягувача як іноземної юридичної особи та уповноваження адвоката Селіфонова В. В. на підписання і подання від її імені заяви про визнання та надання дозволу на виконання рішення арбітражу. Проте всупереч нормам статті 62, частинам першій, другій, четвертій статті 183, пункту 1 частини четвертої статті 185, частинам першій, четвертій, п`ятій статті 476 ЦПК України судом проігноровано, що до заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення арбітражу не додано документів, які б належним чином підтверджували правосуб`єктність стягувача як іноземної юридичної особи, з огляду на вищезазначені обставини, та документи, які б підтверджували повноваження адвоката Селіфонова В. В. на підписання та подання від імені стягувача до суду заяви від 17 травня 2024 року. Висновки суду з вказаних питань відсутні в оскаржуваній постанові від 08 серпня 2024 року, що також свідчить про однобічність розгляду справи та неналежну оцінку всіх доводів і заперечень боржника.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу

07 жовтня 2024 року від представника Waterwise Limited (Республіка Кіпр)- адвоката Селіфонова В. В. надійшов відзив, у якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.

Відзив на апеляційну скаргу обґрунтований тим, що:

при виготовленні повного тексту оскаржуваного судового рішення суд допустив описку у найменуванні форми судового рішення, яке Київський апеляційний суд ухвалив як суд першої інстанції в порядку статті 479 ЦПК України, а саме помилково назвавши в преамбулі своє судове рішення «постанова» замість «ухвала». Проте помилкова назва форми судового рішення згадується лише в преамбулі, а, наприклад, вже в резолютивній частині суд першої інстанції ідентифікує своє судове рішення як ухвалу, роз`яснюючи учасникам справи право на апеляційне оскарження цієї ухвали до Верховного Суду, порядок та строки набрання ухвалою законної сили, а також інформуючи про дату складання повного тексту ухвали. Описка у преамбулі судового рішення не є порушенням норм процесуального права та викликає сумнівів у обґрунтованості чи законності оскаржуваного рішення, зі змісту якого чітко прослідковується правильний підхід суду першої інстанції до вирішення справи. Крім того, 04 вересня 2024 року стягувач подав відповідну заяву до Київського апеляційного суду про виправлення описки в оскаржуваному рішенні;

оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, оскільки суд, стисло виклавши основні аргументи і доводи сторін, у тому числі перелічивши усі ті, які особа, яка подала апеляційну скаргу, повторює під час апеляційного оскарження, зробив висновок, що боржник не надав належних обґрунтувань та доказів, які б стали підставою для відмови у задоволенні заяви Waterwise Limited (Республіка Кіпр). При цьому обов`язок суду наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент сторони, тим паче надавати об`ємні міркування, адже варто дотримуватись вимог щодо стислості та чіткості викладу змісту. Попри відсутність розлогого викладу результатів аналізу правових позицій сторін, суд логічно структурував своє рішення у спосіб, який дозволяє зрозуміти те, що висновок суду є юридичною оцінкою з`ясованих і вивчених аргументів та доводів сторін, зазначених судом на початку оскаржуваного рішення.

твердження особи, яка подала апеляційну скаргу, про те, що судом не наведено жодного обґрунтування відхилення доводів, аргументів та доказів боржника, є помилковими. При цьому сама позиція, якої дотримується боржник у цій справі, стверджуючи, що надання дозволу на виконання арбітражного рішення (1) порушить публічний порядок України та (2) перешкоджатиме діяльності боржника як спеціально створеного та уповноваженого державного підприємства у сфері оборонно-промислового комплексу України, є безпідставною;

суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність обставин, які свідчать про порушення арбітражним рішенням публічного порядку України. При цьому під час розгляду справи судом першої інстанції стягувач неодноразово наголошував, що боржник відверто маніпулює поняттям «публічний порядок», неправомірно використовуючи його для уникнення виконання арбітражного рішення. ДК «ІНФОРМАЦІЯ_1» свідомо звужує поняття «публічний порядок» до мети діяльності державного підприємства в умовах воєнного стану, створюючи таким чином хибне враження, що несприятливі для боржника комерційні наслідки виконання оскаржуваного рішення становитимуть загрозу національним інтересам усієї держави. Зі змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що арбітражне рішення не створило для боржника обов`язку сплатити за щось протизаконне чи аморальне, а примусове виконання арбітражного рішення не «підірве обороноздатність країни та її спроможність стримувати збройну агресію російської федерації», як хибно припускає особа, яка подала апеляційну скаргу. Тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що визнання та виконання арбітражного рішення не суперечитиме публічному порядку України. При цьому за відсутності реальних обґрунтованих підстав, відмова у наданні дозволу на виконання арбітражного рішення вважалась би порушенням публічного порядку України, а такі дії суду суперечили б задекларованій проарбітражній політиці та міжнародно-правовим інтересам України. Потенційні комерційні труднощі боржника, пов`язані з виплатою присуджених в арбітражі законних сум, не є обґрунтованою підставою для відмови у наданні дозволу на виконання арбітражного рішення. Стягувач не применшує статус боржника як важливого підприємства для національної економіки та оборонно-промислового комплексу України особливо в обставинах сьогодення, проте стратегічна значимість підприємства та, як стверджує сам боржник, обмежена платоспроможність не є достатніми, а тим паче легітимними, підставами для відмови у надання дозволу на виконання законного арбітражного рішення;

ДК «ІНФОРМАЦІЯ_1» діяла як самостійний учасник господарського обороту, укладаючи зі стягувачем агентський договір від 12 листопада 2015 року, у пунктах 7.2 та 7.3 якого міститься арбітражне застереження. Саме тому грошові зобов`язання за арбітражним рішенням, прийнятим на підставі арбітражного застереження, слід вважати такими, що покладені індивідуально на боржника, уповноваженого від власного імені здійснювати комерційну діяльність, а не на державу в цілому, як помилково стверджує особа, яка подала апеляційну скаргу. ДК «ІНФОРМАЦІЯ_1» цілеспрямовано ототожнює поняття «державна компанія» та «держава», навмисно зміщуючи фокус уваги на уявну шкоду для держави, якої не стосується ні оскаржуване, ні арбітражне рішення. Проте, здійснюючи свою діяльність в інтересах держави, боржник виступає самостійним суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого, зокрема, є здійснення операцій з експорту, імпорту та реалізації продукції на внутрішньому ринку на комерційній основі. Із цього слідує, що ДК «ІНФОРМАЦІЯ_1» зобов`язана виконувати взяті на себе господарські зобов`язання та нести перед контрагентами відповідальність за їх порушення. Водночас арбітражне рішення є результатом розгляду спору, який виник внаслідок невиконання ДК «ІНФОРМАЦІЯ_1» своїх господарських зобов`язань перед стягувачем за агентським договором. Незважаючи на той факт, що боржник є державним підприємством, держава не несе відповідальності за його зобов`язаннями, які випливають з агентського договору та підтверджені арбітражним рішенням, а тому воно не зачіпає національні інтереси України і стосується виключно площини господарської діяльності ДК «ІНФОРМАЦІЯ_1»;

боржник безпідставно стверджує, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, не застосувавши до заяви стягувача передбачені частиною четвертою статті 183 та пунктом 1 частини четвертої статті 185 ЦПК України наслідки за: (1) не долучення до матеріалів справи інших доказів, крім ордеру, які б підтверджували повноваження адвоката Селіфонова В. В. на представництво інтересів Waterwise Limited у суді; (2) надання стягувачем доказів, які нібито є неналежним і недостатнім підтвердженням його правосуб`єктності як іноземної юридичної особи. Суд першої інстанції за результатом детального вивчення матеріалів справи дійшов правильного висновку, що стягувачем «до заяви долучено документи згідно з переліком, передбаченим статті 476 ЦПК України». Це фактично виключає існування підстав для застосування запропонованих боржником наслідків до заяви від 17 травня 2024 року. На переконання стягувача, такий висновок суду є законним; Крім того, попри хибний аналіз доказів, доданих до матеріалів справи, боржник обрав неправильну правову норму для обґрунтування своєї позиції, адже частина четверта статті 183 ЦПК України є фактично спеціальною санкцією за невиконання формальних вимог до процесуального документа, який не є першим процесуальним документом. Натомість заява стягувача від 17 травня 2024 року, до якої боржник просить застосувати наслідки, передбачені частиною четвертою статті 183 ЦПК України, є першим документом по суті спору, на підставі якого суд відкрив провадження у цій справі. Питання застосування судом санкцій до учасника справи, якщо той подав перший процесуальний документ з порушенням формальних вимог закону до такого документа, детально унормовано приписами статті 185, а не статті 183 ЦПК України;

ордер, виданий відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», є самостійним документом, що підтверджує повноваження адвоката. При цьому надання договору про правову допомогу, його копії або витягу разом із ордером нормами законодавства не вимагається. Тому суд першої інстанції діяв законно і обґрунтовано, коли не вимагав від стягувача жодних додаткових документів на підтвердження повноважень особи, яка підписала і подала від імені Waterwise Limited заяву від 17 травня 2024 року. За таких обставин немає підстав для повернення заяви від 17 травня 2024 року на підставі пункту 1 частини першої статті 185 ЦПК України;

правовий статус іноземного суб`єкта господарювання підтверджується, як правило, випискою з торговельного (банківського, судового) реєстру країни, де такий суб`єкт господарювання є офіційно зареєстрованим. В матеріалах справи містяться копії документів, які підтверджують статус юридичної особи стягувача, а саме легалізовані, шляхом проставлення апостилю, три сертифікати, видані Реєстратором компанії Департаменту реєстратора компанії і інтелектуальної власності Міністерства енергетики, торгівлі і промисловості Республіки Кіпр, про (1) належну реєстрацію компанії та існування в реєстрі компаній (Certificate of Good Standing), (2) зареєстроване місцезнаходження компанії (Certificate of Registered Office) та (3) директора та секретаря компанії (Certificate of Directors & Secretary), кожен від 27 березня 2024 року разом із перекладом українською мовою, де підпис та кваліфікація перекладача засвідчена нотаріусом. Таким чином, правосуб`єктність компанії Waterwise Limited як іноземної юридичної особи підтверджена належним чином.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 23 вересня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі № 824/64/24 за апеляційною скаргою ДК «ІНФОРМАЦІЯ_1» на постанову Київського апеляційного суду від 08 серпня 2024 року.

11 жовтня 2024 року матеріали справи № 824/64/24 надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 15 жовтня 2024 року підготовчі дії у справі закінчено, справу призначено до судового розгляду у судовому засіданні на 14 листопада 2024 року о 14-00 год за адресою: проспект Повітряних Сил, 28, м. Київ, з повідомленням учасників справи.

Ухвалою Верховного Суду від 12 листопада 2024 року заяву представника Waterwise Limited (Республіка Кіпр) - адвоката Селіфонова В. В. про участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів задоволено. Вирішено провести судове засідання, призначене на 14 листопада 2024 року о 14:00 год, та всі подальші судові засіданняу справі № 824/64/24 за участю представника Waterwise Limited (Республіка Кіпр)- адвоката Селіфонова В. В. у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та електронного підпису засобами підсистеми ЄСІТС (за посиланням на веб-порталі судової влади України https://vkz.court.gov.ua). Крім того, роз`яснено, що ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Позиція сторін у суді апеляційної інстанції

У судовому засіданні представники ДК «ІНФОРМАЦІЯ_1» - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підтримали доводи касаційної скарги, просили задовольнити.

Представник заявника - адвокат Селіфонов В. В. у судовому засіданні просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - залишити без змін.

Фактичні обставини справи

Суд першої інстанції встановив, що 12 листопада 2015 року компанія Waterwise Limited (Республіка Кіпр) та ДК «ІНФОРМАЦІЯ_1 уклали агентський договір № USE-20.2-25A-DK-15, у пунктах 7.2 та 7.3 якого міститься арбітражне застереження наступного змісту:

«7.2. Всі спори, що виникають між Сторонами і пов`язані з цим Договором та Додатковими договорами, їх укладенням, тлумаченням або такі, що виникають в процесі виконання умов цього Договору та Додаткових договорів, вирішуються шляхом дружніх переговорів між Сторонами.

7.3. Якщо спір Сторін неможливо вирішити шляхом переговорів, він передається на розгляд і остаточне вирішення до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України (м. Київ, Україна) відповідно до Регламенту вказаного арбітражного суду. Місце арбітражного розгляду - м. Київ, Україна».

Внаслідок невиконання ДК «ІНФОРМАЦІЯ_1 перед Waterwise Limited (Республіка Кіпр) взятих на себе зобов`язань за агентським договором від 12 листопада 2015 року № USE-20.2-25A-DK-15 щодо оплати агентської винагороди між сторонами виник спір. Вказане стало підставою для звернення Waterwise Limited (Республіка Кіпр) до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України з позовними вимогами до ДК «ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення заборгованості за агентським договором.

31 травня 2021 року Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України у складі арбітрів Крупчана О. Д. (голова), Бєлоусова П. І. , Майданика Р. А. ухвалив рішення у справі № 190/2020 за позовом Waterwise Limited (Республіка Кіпр) до ДК «ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення грошових коштів.

Відповідно до розділу XI «Резолютивна частина» арбітражного рішення, за результатами арбітражного розгляду справи № 190/2020, арбітражний суд одноголосно вирішив: «Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь WATERWISE LIMITED 359 127,96 дол. США основного боргу, 4 740,35 дол. США - трьох процентів річних, 17 500,00 дол. США на відшкодування витрат, пов`язаних із забезпеченням юридичного супроводу справи, 25 668,58 дол. США на відшкодування витрат з арбітражного збору, а всього 407 036,89 дол. США, крім того 1 480 278,85 євро основного боргу, 15 753,86 євро - трьох процентів річних, а всього 1 496 032,71 євро, а також три проценти річних, що нараховуються на несплачену суму основного боргу кожного дня, починаючи з 01 грудня 2020 року до моменту сплати суми основного боргу в повному обсязі».

Позиція Верховного Суду як суду апеляційної інстанції

У частині другій статті 24, частині другій статті 351 ЦПК України передбачено, що Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників заявника (стягувача) та боржника, перевіривши доводи апеляційної скарги та наявні в справі матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній матеріалами й додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов`язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та статті 36.

Визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу - це поширення законної сили такого рішення на територію України і застосування засобів примусового виконання в порядку, встановленому ЦПК України.

Відповідно до статті 5 Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень (Нью-Йорк, 10 червня 1958 року), яка набрала чинності для України з 08 січня 1961 року, у визнанні і приведенні у виконання арбітражного рішення може бути відмовлено на прохання тієї сторони, проти якої воно спрямовано, лише у разі, якщо ця сторона надасть компетентній владі за місцем порушеного клопотання про визнання і приведення рішення у виконання докази того, що: a) сторони в арбітражній угоді, за принципами застосовуваного до них закону, в будь-якій мірі були недієздатними або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а за відсутності вказівки про таке підпорядкування, згідно із законом країни, де рішення було винесено, або b) сторона, проти якої винесено рішення, не була належним чином повідомлена про призначення арбітра або про арбітражний розгляд або з інших причин не могла подати свої пояснення, або c) вказане рішення винесено у спорі, не передбаченому або не підпадаючому під дію положень арбітражної угоди або арбітражного застереження в договорі, або містить висновки з питань, що виходять за межі арбітражної угоди або арбітражного застереження в договорі, з тим, однак, що у разі, якщо висновки з питань, охоплених арбітражною угодою або застереженням, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою або застереженням, то та частина арбітражного рішення, яка містить висновки з питань, охоплених арбітражною угодою або арбітражним застереженням в договорі, може бути визнана і виконана, або d) склад арбітражного органу або арбітражний процес не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї країни, де мав місце арбітраж, або е) рішення ще не стало остаточним для сторін або було скасовано або призупинено його виконання компетентною владою країни, де воно було винесено, або країни, закон якої застосовувався. У визнанні та приведенні у виконання арбітражного рішення може бути також відмовлено, якщо компетентна влада країни, в якій порушується клопотання про визнання і приведення у виконання рішення, дійде висновку, що: a) об`єкт спору не може бути предметом арбітражного розгляду за законами цієї країни, або b) визнання і приведення у виконання цього рішення суперечать публічному порядку цієї країни.

У статті 478 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо:

1) на прохання сторони, проти якої воно спрямоване, якщо ця сторона подасть суду доказ того, що: а) одна із сторін в арбітражній угоді була якоюсь мірою недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки, - за законом держави, де рішення було винесено; або б) сторону, проти якої винесено рішення, не було належним чином сповіщено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або в) рішення винесено щодо спору, не передбаченого арбітражною угодою, або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди; проте якщо постанови з питань, охоплених арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою, то та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що охоплені арбітражною угодою, може бути визнана і виконана; або г) склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї держави, де мав місце арбітраж; або ґ) рішення ще не стало обов`язковим для сторін, або було скасовано, або його виконання зупинено судом держави, в якій або згідно із законом якої воно було прийнято; або

2) якщо суд визнає, що: а) відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або б) визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

Тлумачення статей 459, 478 ЦПК України свідчить, що тягар доведення наявності підстав для відмови у визнанні і виконанні арбітражного рішення покладається на сторону, яка заперечує проти заяви щодо його визнання.

Заперечуючи проти задоволення заяви про визнання й надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 31 травня 2021 року у справі № 190/2020 за позовом Waterwise Limited (Республіка Кіпр) до ДК «ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення грошових коштів, ДК «ІНФОРМАЦІЯ_1» посилалося на те, що таке рішення порушує публічний порядок України, адже державна компанія має особливий статус, є оборонним підприємством, яке забезпечує укладення контрактів на закупівлю товарів військового призначення іноземного походження, які застосовуються для відсічі збройної агресії рф на території України, а стягнення грошових коштів у такому розмірі, визначеному арбітражним судом, спричинить втрату та ймовірне зупинення діяльності компанії та призведе до втрати коштів не тільки боржником, а і державою, оскільки закупівля зброї частково здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 08 травня 2019 року у справі № 761/39565/17 (провадження № 61-5333св19) вказано, що застереження про порушення публічного порядку як підстава для відмови у визнанні та наданні дозволу на примусове виконання іноземного арбітражного рішення, є своєрідним механізмом, який закріплює пріоритет державних інтересів над приватними, охороняє публічний порядок держави від будь-яких негативних впливів на нього. Застереження про публічний порядок у міжнародному праві не допускає визнання на території держави рішення арбітражного суду, якщо в результаті його виконання буде вчинено дії, які прямо заборонені законом або заподіюють шкоду суверенітету чи безпеці держави. Під публічним порядком слід розуміти правопорядок держави, визначені принципи і засади, які становлять основу існуючого у ній ладу (стосуються її незалежності, цілісності, самостійності й недоторканості й основних конституційних прав, свобод, гарантій тощо). Публічний порядок будь-якої держави включає фундаментальні принципи і засади правосуддя, моралі, які держава має намір захистити навіть тоді, коли це не має прямого стосунку до самої держави; правила, які забезпечують фундаментальні політичні, соціальні та економічні інтереси держави; обов`язок держави з дотримання своїх зобов`язань перед іншими державами та міжнародними організаціями. Правова концепція публічного порядку існує для того, щоб захистити державу від іноземних арбітражних рішень, які порушують діючі в державі фундаментальні принципи справедливості і правосуддя. Ці положення покликані встановити правовий бар`єр на шляху рішень, ухвалених всупереч кардинальним процесуальним і матеріально-правовим принципам, на яких тримається публічний порядок. Вони також призначені не допустити можливість визнання та надання дозволу на виконання рішень, пов`язаних з корупцією чи неприпустимим невіглаством арбітрів. У той же час необґрунтована відмова у наданні дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражного суду є свого роду блокуванням рішення і може, у випадку свавільного застосування, носити характер штучного нормативного бар`єру, який з точки зору міжнародного права є абсолютно недопустимим. Це блокування не тільки не відповідатиме цілям міжнародного арбітражу, але й буде порушувати законні права, які це арбітражне рішення може фактично надавати стягувачу в інших державах. Відмова у визнанні та наданні дозволу на примусове виконання на території України арбітражного рішення може порушувати гарантії, передбачені частиною першою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, становитиме непропорційне втручання у право власності стягувача на присуджені грошові кошти.

Відповідно до статті 2.1 Статуту ДК «ІНФОРМАЦІЯ_1», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14 липня 2022 року № 187, боржник є уповноваженим державою посередником у здійсненні зовнішньоекономічної діяльності у сфері експорту та імпорту продукції і послуг військового призначення та подвійного використання.

ДК «ІНФОРМАЦІЯ_1» наділена статусом юридичної особи, яка має відокремлене майно, самостійний баланс, поточний, валютний та інший рахунки в установах банку. Крім того, ДК «ІНФОРМАЦІЯ_1» має право самостійно на власний ризик здійснювати на комерційній основі свою діяльність з метою одержання прибутку відповідно до стратегічного плану розвитку Компанії, затвердженого Міноборони, та фінансового плану, затвердженого встановленим порядком (статті 3.1, 3.5, 6.1 вказаного Статуту)

Таким чином, здійснюючи свою діяльність в інтересах Держави, боржник виступає самостійним суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого, зокрема, є здійснення операцій з експорту, імпорту та реалізації продукції на внутрішньому ринку на комерційній основі. Отже, ДК «ІНФОРМАЦІЯ_1» зобов`язана виконувати взяті на себе господарські зобов`язання та нести перед контрагентами відповідальність за їх порушення.

Рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 31 травня 2021 року у справі № 190/2020 за позовом Waterwise Limited (Республіка Кіпр) до ДК «ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення грошових коштів не стосується суспільних, економічних та соціальних основ Держави України, не загрожує її незалежності, цілісності та обороноздатності, а ухвалене стосовно обов`язків відповідача як окремої юридичної особи та самостійного учасника господарського обороту й поширює свою дію виключно на боржника.

Крім того, спірні правовідносини у межах розгляду справи ґрунтуються на домовленості сторін (на договірних засадах), а зі змісту агентської угоди не вбачається факту застосування норми права іноземної держави, яка суперечить та вступає в колізію з чинним цивільним законодавством України, тому публічний порядок України в цьому випадку не порушується.

Відповідно до частини другої статті 81 Закону України «Про міжнародне приватне право», частини другої статті 78 Закону України «Про виконавче провадження» в Україні не можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах щодо стягнення заборгованості з підприємства оборонно-промислового комплексу, внесеного до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, на користь юридичної особи держави-агресора та/або держави-окупанта або юридичної особи з іноземними інвестиціями чи іноземного підприємства держави-агресора та/або держави-окупанта.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що арбітражним рішенням стягнуто заборгованість на користь юридичної особи з іноземними інвестиціями чи іноземного підприємства держави-агресора/окупанта або що фактичним набувачем виплат, вимог та доходів в результаті примусового виконання вказаного рішення буде юридична особа російської федерації.

Відомостей про те, що компанія Waterwise Limited (Республіка Кіпр) пов`язана з державою-агресором або її громадянами матеріали справи також не містять, а боржник на такі обставини не посилався та їх не доводив.

Сама по собі можливість впливу рішення арбітражного суду на платоспроможність ДК «ІНФОРМАЦІЯ_1» не може свідчити про порушення таким рішенням публічного порядку України.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок стосовно того, що боржник не довів наявність підстав для відмови у визнанні та наданні дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 31 травня 2021 року у справі № 190/2020, зокрема в тій частині, що це рішення суперечить публічному порядку України.

Колегія суддів також зауважує, що згідно з пунктом 10-2 Перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» в період дії воєнного стану зупиняється вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях з виконання рішень (крім рішень за позовами фізичних осіб про стягнення заробітної плати, грошового забезпечення військовослужбовців), боржниками за якими є підприємства оборонно-промислового комплексу, визначені в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Тобто, стягнення за рішенням арбітражного суду заборгованості з підприємства оборонно-промислового комплексу в період воєнного стану не є підставою для відмови у визнанні та наданні дозволу на виконання цього рішення на території України, оскільки введення воєнного стану не звільняє ДК «ІНФОРМАЦІЯ_1» від обов`язку з виконання грошових зобов`язань перед контрагентами.

За таких обставин задоволення заяви Waterwise Limited (Республіка Кіпр) про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 31 травня 2021 року у справі № 190/2020 за позовом Waterwise Limited (Республіка Кіпр) до ДК «ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення грошових коштів не вплине на обороноздатність України в період воєнного стану.

Аргументи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права у зв`язку із не підтвердженням адвокатом Селіфоновим В. В. повноважень на представництво інтересів компанії Waterwise Limited (Республіка Кіпр) у суді, у тому числі повноваження на підписання від імені вказаної іноземної компанії заяви від 17 травня 2024 року про надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 31 травня 2021 року в справі № 190/2020, є безпідставними.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки (частина перша статті 64 ЦПК України).

Згідно з частинами першою-третьою статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера. Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № П/9901/736/18 (провадження № 11-989заі18) зазначено, що ордер, який видано відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», є самостійним документом, що підтверджує повноваження адвоката. Виходячи зі змісту частин першої, третьої статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», ордер може бути оформлений адвокатом (адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням) лише на підставі укладеного договору. Крім того, адвокат несе кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення суду про повноваження представляти іншу особу в суді, а так само умисне невнесення адвокатом до ордера відомостей щодо обмежень повноважень, установлених договором про надання правничої допомоги (стаття 400-1 Кримінального кодексу України).

Згідно з відомостями з Єдиного реєстру адвокатів України Селіфонов Василь Вікторович обліковується у Раді адвокатів міста Києва, здійснює адвокатську діяльність з 2007 року на підставі свідоцтва № 3040, виданого згідно з рішенням Київської міської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 27 вересня 2007 року № 12-40-12.

Адвокат Селіфонов В. В. на підтвердження своїх повноважень на представництво інтересів Waterwise Limited надав копію ордеру від 16 травня 2024 року серії АА № 1444687, який виданий Адвокатським бюро «СЕЛІФОНОВ І ПАРТНЕРИ» на підставі договору про надання правової допомоги від 26 січня 2024 року № 02-26.01.24(а. с. 6, 164).

При цьому ордер містить усі реквізити, які передбачено Положенням про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженим рішенням Ради адвокатів України від 12 квітня 2019 року № 41.

Таким чином, ордер від 16 травня 2024 року АА № 1444687 є належним і достатнім доказом, який засвідчує повноваження адвоката Селіфонова В. В. на представництво Waterwise Limited у справі № 824/64/24, у тому числі на підписання від імені компанії Waterwise Limited (Республіка Кіпр) заяви від 17 травня 2024 року про надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 31 травня 2021 року у справі № 190/2020. Тому підстав для повернення заяви від 17 травня 2024 року на підставі пункту 1 частини першої статті 185 ЦПК України немає.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не з`ясував питання щодо правоздатності юридичної особи заявника (Waterwise Limited), яка створена за законодавством Республіки Кіпр, є необґрунтованими.

Правовий статус іноземного суб`єкта господарювання підтверджується, як правило, випискою з торговельного (банківського, судового) реєстру країни, де такий суб`єкт господарювання є офіційно зареєстрованим. Правовий статус іноземних суб`єктів господарювання може також підтверджуватись еквівалентними доказами правового статусу, що визнаються як такі законодавством країни створення, громадянства або місця знаходження такого суб`єкта і видані компетентними органами цієї країни. Такий документ повинен бути легалізований з особливостями, визначеними Гаазькою конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів.

Таким чином, на підтвердження правосуб`єктності іноземної юридичної особи можуть надаватись документи різної форми, видані різними органами, що мають повноваження підтвердити правовий статус особи у країні її реєстрації, місцезнаходження, тощо.

У матеріалах справи містяться копії документів, які підтверджують статус юридичної особи Waterwise Limited (Республіка Кіпр), а саме легалізовані шляхом проставлення апостилю, три сертифікати, видані Реєстратором компанії Департаменту реєстратора компанії і інтелектуальної власності Міністерства енергетики, торгівлі і промисловості Республіки Кіпр, про: належну реєстрацію компанії та існування в реєстрі компаній (Certificate of Good Standing); зареєстроване місцезнаходження компанії (Certificate of Registered Office); директора та секретаря компанії (Certificate of Directors & Secretary), кожен від 27 березня 2024 року разом із перекладом українською мовою, де підпис та кваліфікація перекладача засвідчена нотаріусом.

Таким чином, правосуб`єктність компанії Waterwise Limited як іноземної юридичної особи підтверджена належним чином.

Аргументи ДК «ІНФОРМАЦІЯ_1» про сумнівність правосуб`єктності Waterwise Limited (Республіка Кіпр) та наданих доказів на її підтвердження з посиланням на вказівку на вебсайті www.youcontrol.com.ua про статус цієї компанії (відображається «Reminder Letter sent», що в перекладі означає «Надіслано лист нагадування»), адже згідно з статтею 327 глави 113 Закону про компанії Республіки Кіпр в уповноважених органів / посадових осіб Республіки Кіпр є підстави вважати, що компанія Waterwise Limited не веде справ або не продовжує свою діяльність, а надалі направлення такого листа дозволяє уповноваженому органу / посадовим особам, у передбачених вказаним Законом випадках, розпочати роботу з виключення компанії з реєстру, є неспроможними. Станом на час розгляду справи судом першої інстанції Waterwise Limited є юридичною особою, яка зареєстрована у встановленому порядку в Республіці Кіпр, і статус юридичної особи не втратила.

Крім того, інформація, розміщена на вебсайті www.youcontrol.com.ua, який не є офіційним державним реєстром або вебсайтом державного реєстратора Республіки Кіпр.

За таких обставин, встановивши відсутність передбачених законом підстав для відмови у визнанні та наданні дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 31 травня 2021 року у справі № 190/2020 за позовом Waterwise Limited (Республіка Кіпр) до ДК «ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення грошових коштів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення заяви Waterwise Limited (Республіка Кіпр).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене судове рішення прийняте без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.

З огляду на результат апеляційного розгляду справи судовий збір покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 24, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1, яка підписана представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного суду від 08 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 18 листопада 2024 року.

Судді: І. О. Дундар

Д. А. Гудима

Є. В. Краснощоков