Справа № 144/1322/24
Провадження № 2/144/362/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2024 р. Теплицький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді - Германа О.С.,

секретаря судового засіданні Пігулі А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в смт. Теплик справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення індексу інфляції та 3% річних за порушення грошового зобов`язання,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення індексу інфляції та 3% річних за порушення грошового зобов`язання.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що на підставі угоди позики, укладеної у простій формі 04.05.2018 року, позивач передав ОСОБА_2 107 800 грн, які вона зобов`язалась повернути через місяць, тобто до 04.05.2018 року. Порушуючи умови договору, ОСОБА_2 зволікала з поверненням боргу, тому ОСОБА_1 був пред`явлений позов до відповідачки до Теплицького районного суду. Рішенням суду у справі № 144/823/20 позов задоволений та стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача суму позики 107 800 грн. Крім того, за порушення виконання грошового зобов`язання стягнуто станом на 01.06.2020 індекс інфляції - 13151. 6 грн. та 3% річних 6468 грн.

З ухваленням рішення суду 07.07.2021 року ОСОБА_2 продовжувала зволікати з виконанням грошового зобов`язання, в зв`язку з чим виконання рішення проведено за участі державної виконавчої служби. Постановою старшого державного виконавця Бершадського відділу державної виконавчої служби у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Комарецькою М. І. від 05.06.2024 року закінчене виконавче провадження за виконанням рішення Теплицького районного суду від 07.07.2021 року у справі № 144/823/20. Отже, грошове забезпечення ОСОБА_2 з повернення боргу не виконувалось додатково з 01.06.2020 року до 01.06.2024 року.

Індекс інфляції з 01.06.2020 року до 01.06.2024 року становить 49, 7 %, що в грошовому виразі становить 53576 грн (107 800 х 49,7 : 100). 3% за цей період відповідають 12% (3% х 4 роки). 12% з суми 107 800 грн становлять 12936 грн. Сумарно індекс інфляції та 3% річних становлять 66512 грн, що є ціною позову.

Позивач вказує, що ОСОБА_2 тривалий час зволікала з виконанням повернення боргу, покладаючись на тяжкі сімейні обставини, аж поки він особисто не встановив, що їх немає. При пред`явленні ОСОБА_1 позову до суду, ОСОБА_2 звернулась з заявою до суду, що такої суми в борг вона не брала, але в суд не явилась, рішення суду в апеляційному порядку не оскаржила.

Позивач просить стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на його користь за прострочення виконання грошового зобов`язання індекс інфляції - 53576 грн, 3% річних 12936 грн, а всього: 66512 грн. Стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати на користь позивача 1211 грн 20 коп судового збору та 2000 грн витрат на оплату правничої допомоги.

Відповідач ОСОБА_2 надіслала суду пояснення, де вказала, що підставою звернення позивача до суду є угода позики укладена в простій письмовій формі від 04.05.2018 року та рішення Теплицького районного суду по справі № 144/823/20. Про стягнення боргу та 3% річних та індексу інфляції 07.07.2021 року на користь ОСОБА_1 було винесено рішення суду, яке фактично виконано було станом на 05.06.2024 року. ВП № 67630156, яке було розпочато (Постанова про відкриття виконавчого провадження від 24.11.2021 р.) у відповідності до виконавчого листа № 144/823/20 від 07.07.2021 року на підставі заяви стягувача ОСОБА_1 , поданої до виконавчої служби 23.10.2021 року. Вважає, що індекс інфляції за порушення виконання грошового зобов`язання та 3% річних можуть нараховуватися лише за період, який розпочинається після того, як ОСОБА_1 звернувся до виконавчої служби із заявою на виконання рішення суду (із 23.10.2021.) яким визначено заборгованість по грошовому зобов`язанню та закінчується цей період 22.02.2024 тобто початком повномаштабного військового вторгнення російської федерації на територію України.

ОСОБА_2 вказала, що заявлені позовні вимоги можуть бути задоволені лише на загальну суму (1089, 81+4 707, 23) = 5797, 04 грн. В іншій частині вважає вимоги позову безпідставними та такими, що не відповідають діючому законодавству.

Крім цього відповідачка просить суд врахувати сімейну ситуацію, яка склалася у неї, а саме внаслідок війни загинув її чоловік та батько її двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ОСОБА_5 . На сьогодні у відповідачки на утриманні залишається двоє неповнолітніх дітей, яким вона вимушена самостійно без загиблого батька, і виховувати і заробляти кошти на їх утримання.

Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

Встановлено, що рішенням Теплицького районного суду Вінницької області від 07 липня 2021 року у справі №144/823/20 стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканки АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , заборгованість за угодою позики з врахування індексу інфляції та 3 % річних в загальній сумі 127419 (сто двадцять сім тисяч чотириста дев`ятнадцять) грн. 60 коп., витрати на правничу допомогу в сумі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп. та судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 1275 (одна тисяча двісті сімдесят п`ять) грн. 00 коп. (а.с.6-7).

Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження №67630156 від 05.06.2024, борг ОСОБА_2 сплачено в повному обсязі (а.с.9).

До позовної заяви ОСОБА_1 долучено розрахунок інфляційних витрат за прострочення грошового зобов`язання з 01.06.2020 року до 01.06.2024 року, що становить 49, 7 %, що в грошовому виразі становить 53576 грн (107 800 х 49,7 : 100) та 3% за цей період відповідають 12% (3% х 4 роки). 12% з суми 107 800 грн становлять 12936 грн. Сумарно індекс інфляції та 3% річних становлять 66512 грн.

Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Згідно ст. 80 ЦПК України - достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 509 ЦК України - у чинній редакції визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію(передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Відповідно до ст. 11 ЦК України - підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

За змістом статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором та/або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно, у разі вчинення дій, які не врегульовані нормами цивільного законодавства, перед судом може постати завдання оцінки таких дій. Виходячи з формулювання статті 11 ЦК України, можна зробити висновок, що такі дії повинні відповідати загальним засадам цивільного законодавства України, які закріплені в статті 3 ЦК України.

Отже, принцип добросовісності передбачає, що сторони повинні діяти добросовісно під час реалізації своїх прав та передбаченого договором та/або законом виконання своїх зобов`язань.

Згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК України.

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

За приписами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ст. ст. 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Статтею 598 ЦК України - передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно з вимогами ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Приписи ст. 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий правовий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16 цс18, та від 02.03.2016 у справі № 6-2491цс15, який полягав у тому, що дія ст. 625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а ч. 5 ст. 11 ЦК України не дає підстав для застосування положень ст. 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов`язальних правовідносин.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17, провадження № 12-14гс18 вказала, що приписи ст. 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, в тому числі і за договором страхування, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 14-154цс18, від 04.06.2019 у справі № 916/190/18, провадження № 12-302гс18.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справах № 703/2718/16-ц, провадження № 14-241 цс 19та № 646/14523/15-ц, провадження № 14-591 цс 18. Крім того, Верховний Суд у постанові від 01.07.2020 року у справі № 535/757/17, провадження № 61-30148 св 18, зроблено аналогічний висновок щодо подібних правовідносин.

Отже, відповідно до усталеної судової практики, слід зробити висновок про те, що грошове зобов`язання це - цивільне правовідношення, в якому праву вимоги кредитора кореспондує юридичний обов`язок боржника здійснити відповідний платіж, тобто вчинити дію, що полягає у передачі грошей, яке також виникає з рішення суду, яким стягнуто заборгованість з боржника на користь кредитора.

При постановленні судового рішення по даній цивільній справі судом також враховувалися висновки, які викладені у постанові Верховного Суду від 15.11.2023 року у справі № 711/4585/22, провадження № 61-8119 св 21, а саме, що грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, зокрема, і факту наявності боргу, встановленого рішенням суду. Позивач, як кредитор, вправі вимагати стягнення в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі № 373/2054/16-ц, провадження № 14-446 цс 18, вказано, що у частині другій ст. 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні.

Основна сума заборгованості за період з 01.06.2020 по 23.02.2022 з якої здійснюється рохрахунок складає 107800 грн.

Розрахунок 3 % річних за користування грошовими коштами. За період з 01.06.2020 по 23.02.2022 року має здійснюватись по формулі: (сума заборгованості) x 3% x (кількість днів прострочення) : (кількість днів у році), 107800 x 3% x 632 (кількість днів з 01.06.2020по 23.02.2022), що становить 2 043 грн. 89 коп.

Інфляційні витрати:

Останній період (01/06/2020 - 23/02/2022)Індекс інфляції
червень 2020100,20
липень 202099,40
серпень 202099,80
вересень 2020100,50
жовтень 2020101,00
листопад 2020101,30
грудень 2020100,90
січень 2021101,30
лютий 2021101,00
березень 2021101,70
квітень 2021100,70
травень 2021101,30
червень 2021100,20
липень 2021100,10
серпень 202199,80
вересень 2021101,20
жовтень 2021100,90
листопад 2021100,80
грудень 2021100,60
січень 2022101,30
лютий 2022101,60

Розрахунок здійснюється за формулою ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ) ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення,

ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.

Останній період

IIc (100,20 : 100) x (99,40 : 100) x (99,80 : 100) x (100,50 : 100) x (101,00 : 100) x (101,30 : 100) x (100,90 : 100) x (101,30 : 100) x (101,00 : 100) x (101,70 : 100) x (100,70 : 100) x (101,30 : 100) x (100,20 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) x (101,60 : 100) = 1.16769405

Інфляційне збільшення:

107 800,00 x 1.16769405 - 107 800,00 = 18 077,42 грн.

Не підлягають до задоволення позовні вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат за період з 24.02.2022 року по 15.12.2023 року, оскільки відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Також у цьому пункті зазначено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Слід зазначити, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який діє і на час вирішення спору між сторонами, враховуючи послідуючі Укази Президента.

Також, слід зазначити, що в даному випадку позивачем розмір заборгованості визначено саме у національній валюті гривня, а не в іноземній валюті, а тому нарахування заст. 625 ЦК можливе. Відсутні докази про здійснення відповідачем виплат на виконання судового рішення. Також, як на думку суду, позивачем обрано вірний спосіб захисту його порушених прав, що відповідає ст. 16 ЦК України.

Отже, дослідивши всі докази по справі, враховуючи позицію сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути інфляційні витрати у розмірі 18 077,42 грн. та 3% річних у розмірі 2043 грн. 89 коп., а всього 20121,31 грн. В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Щодо судових витрат, які складаються із сплаченого судового збору в розмірі 1211,20 грн., які були понесені позивачем та документально підтверджені (а.с. 1), то вони відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивачем було заявлено до стягнення 66512 коп., а до задоволення підлягає сума боргу в розмірі 20121 грн. 31 коп., що становить 33,05% (110735.80 х 100% : 115721.07) від заявлених вимог, то судові витрати підлягають відшкодуванню в розмірі 400 грн. 30 коп.( 1211,20 грн. х 33.=,05%), які слід стягнути з відповідача.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, розмір яких підтверджується договором про надання правової допомоги, розрахунком розміру витрат на правничу допомогу, квитанцією до прибуткового касового ордера від 16.08.2024, що становлять 2000 грн., суд вважає, що вони підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 76-81, 141, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення індексу інфляції та 3% річних за порушення грошового зобов`язання - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканки АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , інфляційні витрати у розмірі 18 077(вісімнадцять тисяч сімдесят сім гривень) 42 копійки та 3% річних у розмірі 2043 грн. (дві тисячі сорок три гривні) 89 копійок, а всього 20121 (двадцять тисяч сто двадцять одну гривню) 31 копійку.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканки АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір в розмірі 400 (чотириста гривень) 30 копійок та витрати на оплату правничої допомоги в розімір 2000 (дві тисячі гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скарги не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя