Справа № 503/1721/23
Провадження № 2/503/224/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Калашнікової Т.О.,

при секретарі судового засідання Поліковській О.І.,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Кодима цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину дійсним та визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на майно. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що між ним та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого на земельній ділянці для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0.1 га. та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0.0434 га. Зазначений будинок та земельні ділянки розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . На підтвердження укладеного договору відповідач ОСОБА_2 передав позивачеві всю правовстановлюючу документацію на ці об`єкти нерухомості, ключі від будинку, зобов`язавшись протягом двох місяців нотаріально посвідчити зазначений договір. Позивач, в свою чергу, сплатив продавцю 60000 гривень. Таким чином, угода фактично відбулася, однак відповідач, виїхав з м.Кодими та ухиляється від нотаріального посвідчення угоди. В зв`язку з цим позивач позбавлений можливості належним чином оформити договір купівлі-продажу житлового будинку, тому просив визнати дійсним укладений з відповідачем ОСОБА_2 договір купівлі-продажу та визнати за ним право власності на зазначене нерухоме майно.

В підготовче засідання позивач не з`явився та надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю та просив проводити розгляд цивільної справи без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче засідання не прибув, в матеріалах справи міститься його заява про визнання позовних вимог та розгляд справи без його участі.

Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_2 є власником спірного житлового будинку та земельних ділянок, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №27913961, №2795689 та №27912177. Отже, на момент укладення вказаного правочину відповідач був власником спірного майна і мав право його відчужувати.

05.06.2022 року між сторонами укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами, земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибної ділянки) та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, що розташовані по АДРЕСА_1 , який відповідач ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_1 домовились нотаріально посвідчити протягом двох місяців.

Після цього, відповідач ОСОБА_2 передав позивачеві ОСОБА_1 правовстановлюючі документи на житловий будинок та земельні ділянки, які перебувають у позивача, та власноруч написав розписку про отримання від позивача коштів в сумі 60000 грн. в рахунок оплати за обумовлений договором купівлі-продажу об`єкт нерухомого майна.

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.ст.208, 209, 210 та 657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до досягнутої згоди, сторони зобов`язались протягом двох місяців з дня продажу нотаріально посвідчити укладений договір.

Однак, отримавши грошові кошти за житловий будинок, відповідач ОСОБА_2 змінив місце свого проживання, виїхав за межі м. Кодима Подільського району Одеської області, до цього часу уникає зустрічей з позивачем, не являється до нотаріуса для нотаріального посвідчення укладеного договору.

Враховуючи, що між позивачем та відповідачем досягнуто згоди щодо усіх істотних умов купівлі-продажу спірної нерухомості, що підтверджується укладеним ними договором купівлі-продажу від 05.06.2022 року, позивачем сплачено відповідачу обумовлену цим правочином вартість об`єктів нерухомого майна, що є предметом даного договору, а продавцем були передані позивачу правовстановлюючі документи на нього, суд приходить до висновку про те, що спірний договір купівлі-продажу є укладеним.

Згідно ч.1 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Верховний Суд України в постанові від 06.09.2017 року, прийнятій у справі №6-1288цс17, зазначив, що умовою застосування ч.2 ст.220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата іншою стороною (покупцем) можливості нотаріально посвідчити укладений правочин.

Відповідно до п.13 постанови пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» при розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість.

Отже, суд вважає можливим визнати в судовому порядку спірний договір купівлі-продажу будинку дійсним, оскільки законодавчо визначеною умовою такого визнання є втрата стороною правочину, а саме покупцем ОСОБА_1 , можливості його нотаріального посвідчення, зокрема, і з причини ухилення від цього іншої сторони правочину продавця ОСОБА_2 .

Відповідний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 04.03.2019 року, прийнятій у справі №665/2266/16-ц.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З матеріалів справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом був сплачений судовий збір у розмірі 4294,40 грн. згідно квитанції АТ КБ «ПриватБанк» №0.0..1 від 22.03.2024 року (а.с.29).

Таким чином 50 відсотків судового збору, які складають 2147,20 грн, підлягають поверненню позивачу на підставі ч.1 ст. 142 ЦПК України, у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті.

Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом.

Ураховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, стягненню з нього на користь позивача підлягає 50 відсотків судового збору сплаченого позивачем за подання до суду позовної заяви, що складає 2147,20 грн.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, що розташовані по АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 36,4 кв.м., у тому числі житловою площею 27,4 кв.м, розташований по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на земельну ділянку площею 0,1 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), кадастровий номер :02:005:0207, розташовану по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на земельну ділянку площею 0.0434 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:005:0208, розташовану по АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , 50 відсотків судового збору, сплаченого останнім при поданні позову, в сумі 2147,20 (дві тисячі сто сорок сім) грн 20 коп.

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з державного бюджету 50 відсотків сплаченого нею судового збору згідно квитанції АТ КБ «ПриватБанк» №0.0..1 від 22.03.2024 року, в розмірі 2147,20 (дві тисячі сто сорок сім) грн 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення тексту рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Суддя Т.О. Калашнікова