Провадження № 22-ц/812/1570/24 Головуючий суду першої інстанції Чаричанський П.О.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2024 року м. Миколаїв Справа № 490/3365/24

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання Лівшенку О.С.,

без участі учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 вересня 2024 року, постановлену під головуванням судді Чаричанського П.О., в залі судового засідання в м. Миколаїв, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

29 квітня 2024 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , де просив розірвати шлюб між сторонами.

Вимоги свого позову мотивував тим, що з 08 липня 2022 року перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. Дітей від шлюбу не мають.

Наразі шлюбні відносини між сторонами припинені, внаслідок постійних сварок та відсутність взаєморозуміння. Подальше збереження сім`ї неможливе.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 вересня 2024 року позовну заяву залишено без розгляду.

Ухвала суду мотивована тим, що 21 серпня 2024 року до суду надійшла заява позивача про відмову від позову, яку суд першої інстанції задовольнив відповідно до пункту 5 частини 1 статті 257 ЦПК України.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що заяву про відмову від позову позивач не надсилав та не заповнював поштовий конверт в якому ця заява надійшла до суду.

Вважає, що заяву від його імені надіслала відповідачка, чим ввела суд першої інстанції в оману.

Від відповідачки надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У відзиві ОСОБА_2 зазначала, що просить залишити оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін, оскільки вони з позивачем примирились.

Сторони в судове засідання не з`явилися, проте про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку з чим з огляду на приписи частини 2 статті 372 ЦКП України апеляційний суд розглянув справу за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи протягом розумного рядка незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини зазначив, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, а й щодо національних судів (пункт 47 рішення ЄСПЛ від 21 жовтня 2010 року у справі "DIYA 97 v. UKRAINE "; заява № 19164/04).

Ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, годину та місце розгляду своєї справи або обмежень у праві отримання в суді усної чи письменної інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень в порядку, встановленому законом (частина 1 статті 8 ЦПК України).

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України.

Згідно з положеннями пункту 5 частини 3 статті 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є диспозитивність.

Дії та воля сторони цивільного процесу фактично визначає спрямованість процесуальної діяльності суду та її результати.

Відповідно до частини 1, 3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду (пункт 5 частини 1 статті 257 ЦПК України).

Закріплене за позивачем право на подання заяви про залишення позову без розгляду є абсолютним і не залежить від думки інших учасників процесу. Сторони вільні розпоряджатися своїми правами на власний розсуд (постанови Верховного Суду від 10 квітня 2020 року у справі № 548/2531/18, від 05 жовтня 2021 року у справі № 308/13199/17, від 04 квітня 2022 у справі № 441/1609/19).

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 29 квітня 2024 року звернувся з позовом про розірвання шлюбу між сторонами.

22 травня 2024 року провадження у справі було зупинено у зв`язку з наданням сторонам строку на примирення на три місяці.

21 серпня 2024 року через поштові засоби зв`язку на адресу суду надійшла заява від імені позивача. Заява мала надрукований вигляд, де було викладено клопотання про відмову від позову. Дата заяви зазначена 10 серпня 2024 року.

За вказаною заявою не можливо встановити особу, яка її написала.

Суд першої інстанції ухвалою від 02 вересня 2024 року поновив провадження у справі та іншою ухвалою у той же день залишив позов без розгляду у зв`язку з заявою позивача про відмову від позову.

Між тим колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції передчасно дійшов висновку про залишення позову без розгляду.

Так, суд першої інстанції, поновивши провадження у справі, не повідомив сторін про своє рішення, не призначив справу до судового розгляду, не впевнився, що заява про відмову від позову написана саме позивачем та виражає його волю.

В апеляційній скарзі позивач категорично заперечував написання заяви про відмову від позову, припускаючи з огляду на відносини сторін, що таку заяву могла написати відповідачка.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції при розгляді позовної заяви ОСОБА_1 не дотримався вимог процесуального закону щодо перевірки заяви про відмову від позову, а тому передчасно дійшов до висновку про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення знайшли своє підтвердження під час перегляду справи.

Згідно із вимогами статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З урахуванням викладеного, ухвала Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 вересня 2024 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Питання про судові витрати заявника по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги на зазначену ухвалу суду першої інстанції підлягають вирішенню судом першої інстанції при ухваленні рішення у справі.

Керуючись статтями 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 вересня 2024 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 16 жовтня 2024 року.