Справа №: 398/3568/24
провадження №: 2/398/2365/24
"07" жовтня 2024 р. м. Олександрія
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді Стручкової Л.І.,
з участі секретаря судового засідання Дудченко О.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про визнання права забудовника в порядку спадкування за законом,
У липні 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Гулян Я.В., звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за нею права і обов`язки забудовника житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свої позовні вимоги мотивує тим, що після смерті її чоловіка відкрилася спадщина на належне йому майно та майнові права до складу якої увійшов житловий будинок по АДРЕСА_1 . Вона є спадкоємцем першої черги та прийняла спадщину після нього, оскільки на час відкриття спадщини була зареєстрована та постійно проживала разом зі спадкодавцем. Крім неї, спадкоємцями першої черги, що прийняли спадщину, є їхній син ОСОБА_2 та донька ОСОБА_4 , з якими укладено договір про поділ спадщини. Згідно зазначеного договору будинок у спадщину отримала позивачка. Однак, постановою Першої олександрійської державної нотаріальної контори від 24.06.2024 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок АДРЕСА_1 . Правовстановлюючим документом на будинок є Договір купівлі-продажу від 03.11.1980 року, відповідно до якого будинок недобудований готовність 11%. Оскільки після добудови будинку, його не введено в експлуатацію та не зареєстровано спадкодавцем право власності на нього, а також відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку, що необхідно для реєстрації права власності на незавершений об`єкт будівництва, то оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку є неможливим, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду з даним позовом і просить такий задовольнити.
Ухвалою суду від 12.07.2024 року провадження по зазначеній справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання /а.с.36/.
Ухвалою суду від 22.08.2024 року підготовче провадження по зазначеній справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті /а.с.88/.
Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Гулян Я.В. в судове засідання не з`явилися. Представник надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі, просить задовольнити (а.с.32, 86).
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзив на позов не подав (а.с.56, 85, 92, 95).
Суд на підставі ст.ст. 223, 280-281 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутність зазначених осіб на підставі наявних у ній доказів в заочному порядку, за згодою позивача.
Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За положеннями ч 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що 17.02.1979 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу прізвище дружини ОСОБА_6 , що підтверджується світлокопією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 /а.с.28/.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується світлокопією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 /а.с.7/.
Після смерті чоловіка позивач звернулася до Першої олександрійської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва.
Як вбачається з копії спадкової справи №57/2024 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , постановою державного нотаріуса Першої олександрійської державної нотаріальної контори Півняк Н.С. від 24.06.2024 року №923/02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку по АДРЕСА_1 /а.с.41-84/.
Відповідно до довідки від 24.02.2024 року №12, виданої Квартальним комітетом № 47 Олександрійської міської ради Кіровоградської області, вбачається, що ОСОБА_3 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним на день смерті проживала та була зареєстрована дружина ОСОБА_1 ,син ОСОБА_2 та онук ОСОБА_7 /а.с. 27/.
Відповідно до копії архівної довідки №342 від 24.04.2024 року, виданої на ім`я ОСОБА_1 , право власності на недобудований будинок АДРЕСА_2 , за архівними даними КП «ОМБТІ» належало ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 03.11.1980 року. /а.с. 10/.
Згідно довідки Управління надання адміністративних послуг відділу №4 Головного управління держгеокадастру у Кіровоградській області від 01.05.2024 року № 97-22-0.555,4-463/293-24, виданої на ім`я ОСОБА_1 , яка успадковує майно після смерті ОСОБА_3 , за даними відділу №4 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держегокадастру у Кіровоградській області станом на 01.01.2013 року право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстровано /а.с. 11/.
Згідно договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Другої олександрійської державної нотаріальної контори Ніколаєнко Н.М. від 03.11.1980 року зареєстрованого в реєстрі за №2910, власником недобудованого будинку 11% готовності за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 , якому й перейшли обов`язки попереднього власника на підставі Договору про надання земельної ділянки в безстрокове користування для будівництва жилого будинку, посвідченого Другою олександрійською державною нотаріальною конторою 07.04.1978 року за №966 /а.с.12-13, 17-18/.
Згідно рішення Олександрійської міської ради №789 від 14.12.1977 року надано право індивідуального будівництва на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.19/.
Згідно договору про надання земельної ділянки в безстрокове користування від 28.12.1977 року, який посвідченого Другою олександрійською державною нотаріальною конторою 07.04.1978 року за №966, ОСОБА_8 було виділено ділянку загальною площею 500 кв. м. згідно плану /а.с.17-18/.
З інформації наданої суду завідувачем Другої олександрійської державної нотаріальної контори від 19.07.2024 року № 993/01-16 та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 77706618 від 19.07.2024 року, вбачається що 07.03.2024 на підставі заяв ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_9 про прийняття спадщини, заведена спадкова справа № 57/2024 після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 41-58/.
Згідно статті 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 1262 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до ст. 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Отже, з досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину після померлого чоловіка ОСОБА_3 та звернулася до нотаріуса у встановлений законом строк для отримання свідоцтва про право на спадщину.
Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Аналогічні положення містяться у ч.1 ст.15 ЦК України та ст. 4 ЦПК України.
Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 4 ЦПК України).
Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ч.1 ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
З положень ст.331 ЦК України вбачається, що право власності на нерухоме майно виникає в особи з моменту завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію, а якщо таке право підлягає державній реєстрації - з моменту його державної реєстрації.
До закінчення будівництва забудовник вважається власником не будівлі або споруди, як окремого об`єкта, а власником будівельних матеріалів, обладнання, а також відповідних майнових прав.
Порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23.03.1999 року №12/5-126, в якому зокрема роз`яснюється, що оформлення свідоцтва на право власності на об`єкти, які були закінчені будівництвом до 05.08.1992 року тобто до прийняття постанови Кабунету Міністрів України від 05.08.1992 року №449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Тобто громадяни, які збудували житлові будинки до 05.08.1992 року могли, за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями, отримати правовстановлюючі документи на об`єкти нерухомого майна.
Згідно з роз`ясненнями п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки, як забудовника, входять до складу спадщини. Визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок відповідно до чинного законодавства України неможливе. Правильною визнано практику судів щодо визнання за спадкоємцем прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини. Вказане узгоджується із правовою позицію Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеною в інформаційному листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013р.
Як роз`яснено в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, у тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема, на житловий будинок, іншу споруду.
Зі змісту пункту 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності та того, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Як вказав Верховний Суд України у своїй постанові від 10.02.2016 року у справі №6-2124цс15, оскільки відповідно до ст.328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення у особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб особа набула право власності на відповідний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст.392 цього Кодексу.
Також, у постанові від 23.12.2014 року у справі №3-199гс14 Верховний Суд України зазначив, що за змістом ст.392 ЦК України, позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інший спосіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли позивач не може реалізувати своє право власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правоустановчого документу. При цьому, передумовою для застосування положень ст.392 ЦК України є відсутність іншого, крім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права.
Проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, визнання відповідачем позову, виходячи з підстав, які викладені нотаріусом у постанові про відмову у вчиненні відповідної нотаріальної дії, з урахуванням принципу юридичної визначеності та враховуючи вищевказану практику Верховного Суду України щодо права власності, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог, оскільки позивач набув право на успадкування прав та обов`язків забудовника житлового будинку, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Керуючись ст.ст. 4-5, 10, 12-13, 19, 76-81, 89, 223, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 15-16, 328, 392, 1216, 1218, 1220, 1262, 1268, 1269-1270, 1297 ЦК України, суд -
Позов ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про визнання права забудовника в порядку спадкування за законом- задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) усі права та обв`язки забудовника нерухомого майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення суду складено 07.10.2024 року.
Суддя : Л.І. Стручкова