Провадження № 2/522/1566/24
24 червня 2024 року м. Одеса
Суддя Приморського районного суду м. Одеси Павлик І.А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику)сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НоваПей» до ОСОБА_1 про витребування безпідставно отриманих грошових коштів у сумі 59 699,38 грн,
12.09.2023 до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов ТОВ «НоваПей» до ОСОБА_1 про витребування безпідставно отриманих грошових коштів у сумі 59 699,38 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ТОВ «НоваПей» є платіжною установою, що включена до реєстру платіжної інфраструктури, має ліцензію Національного банку України на надання фінансових платіжних послуг від 28.04.2023 № 21/770-рк та ліцензію Національного банку України на здійснення валютних операцій № 58 від 01.05.2023.
25.01.2023 та у період з 01.06.2023 по 06.06.2023 платники здійснили через фінансову установу ТОВ «НоваПей» грошові перекази на користь отримувача ОСОБА_2 . Вказані перекази були здійснені за 29 експрес накладними на загальну суму 48 058,00 грн.
07.06.2023 внаслідок технічного збою в ПЗ Фінансової установи з вини Товариства сталася помилкова платіжна операція видача коштів за 29 експрес накладними на загальну суму 48 058,00 грн неналежному отримувачу ОСОБА_1 .
20.06.2023 ТОВ «НоваПей» отримало претензію, в якій ОСОБА_2 стверджує, що 07.06.2023 він не отримував грошові перекази за 29 експрес накладними на загальну суму 48 058,00 грн.
За результатами службової перевірки претензія ОСОБА_2 була задоволена шляхом виплати йому грошових коштів у сумі 48 058,00 грн.
Посилаючись на неповернення відповідачем позивачу зазначеної суми помилково перерахованих йому грошових коштів на його вимогу від 03.07.2023, ТОВ «НоваПей» просить суд стягнути їх з відповідача разом із 11 641,38 грн податку на доходи фізичних осіб та військового збору, а всього 59 699,38 грн.
03.10.2023 ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, учасникам процесу роз`яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного ЦПК України.
Відповідач повідомлявся судом про розгляд даної справи належним чином, однак поштове відправлення повернулось на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило.
Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи вищевикладене та вимоги ст.ст. 178, 279, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, за наявними у справі матеріалами, з ухваленням у справі заочного рішення.
Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов висновку про часткове задоволення позову, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що у період з 25.01.2023 по 06.06.2023 ТОВ «НоваПей» прийнято грошові перекази на користь ОСОБА_2 на суму 48 058,00 грн, що підтверджується реєстром прийнятих переказів.
16.06.2023 ОСОБА_2 направив ТОВ «НоваПей» претензію з вимогою відшкодувати йому грошові кошти в розмірі 48 058,00 грн, оскільки він не отримав вказану суму.
Згідно Видаткового касового ордеру від 29.06.2023 ОСОБА_2 від ТОВ «НоваПей» було перераховано грошові кошти в сумі 48 058,00 грн. Підстава: виплата грошового переказу по реєстру ЕН згідно службової записки.
Згідно платіжної інструкції в національній валюті від 29.06.2023 № ПФ627843 ТОВ «НоваПей» перерахувало грошові кошти в сумі 10 745,89 грн на розрахунковий рахунок Казначейства України, призначення платежу: ПДФО з додаткового блага ОСОБА_2 .
Згідно платіжної інструкції в національній валюті від 29.06.2023 № ПФ627842 ТОВ «НоваПей» перерахувало грошові кошти в сумі 895,49 грн на розрахунковий рахунок Казначейства України, призначення платежу: військовий збір з додаткового блага ОСОБА_2
03.07.2023 за вих. № 03-07/2023/18/31 ТОВ «НоваПей» направило ОСОБА_1 вимогу до неналежного отримувача про повернення помилково отриманих грошових коштів та збитків на суму 59 699,38 грн.
Відповідач свої зобов`язання щодо повернення безпідставно отриманих коштів не виконав, докази зворотного у матеріалах справи відсутні.
Згідно із п. 1.23., 1.24. ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» під помилковим переказом розуміється рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб`єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій чи майновій формі; неналежний отримувач - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.
Відповідно до частин 1, 2 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Так, зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України).
З аналізу зазначених правових норм вбачається, що зобов`язання із набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має місце за наявності таких умов.
По-перше, є набуття або збереження майна. Це означає, що особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння.
По-друге, мало місце набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто, збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою.
По-третє, обов`язково має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто, мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 ЦК України).
За змістом ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.
Відсутністю правової підстави вважають такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України.
Загальна умова ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України тільки за наявності ознак безпідставності такого виконання.
КЦС ВС у постанові від 14.04.2020 у справі № 495/2442/16-ц зазначив, що ст. 1212 ЦК України застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.
Матеріали справи не містять доказів наявності між сторонами будь-яких договірних правовідносин, що зумовлювали б перерахування позивачем відповідних коштів відповідачу.
В даному випадку безпідставне збагачення відповідача за рахунок коштів позивача не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту, оскільки договірні або деліктні відносини між сторонами відсутні.
Водночас суд зазначає, що помилковий переказ коштів відповідачу відбувся з вини саме позивача, а тому покладення ним обов`язку з відшкодування ПДФО та військового збору у загальній сумі 11 641,38 грн на відповідача є безпідставним.
Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача 48 058,00 грн безпідставно отриманих коштів. В іншій частині вимоги задоволенню не підлягають з огляду на їх безпідставність.
Враховуючи часткове задоволення позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2 160,62 грн судового збору.
Керуючись ст.ст. 81, 141, 223, 258, 259, 263-265, 280, 282, 284, 289, 352, 354 ЦПК України, суд
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «НоваПей» до ОСОБА_1 про витребування безпідставно отриманих грошових коштів у сумі 59 699,38 грн задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заяву про перегляд заочного рішення судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Одеського апеляційного суду.
Суддя І.А. Павлик