ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3224/24 Справа № 187/385/20 Суддя у 1-й інстанції - Іщенко І. М. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючої - Городничої В.С.,

суддів: Петешенкової М.Ю., Красвітної Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Панасенко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Костюченка Максима Сергійовича на рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2022 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_1 , про визнання противоправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до державного реєстратора Чаплинської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області Медвєдєвої С.В., ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення (т. 1 а.с. 2-11), який в подальшому уточнила (т. 1 а.с. 113-122), в обґрунтування якого посилалась на те, що 04 березня 2000 року вона уклала шлюб з ОСОБА_1 , від якого у них є спільна дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2015 року шлюб між ними розірвано.

03 листопада 2000 року позивач купила житловий будинок АДРЕСА_1 , житловою площею 21,6 кв.м. (далі житловий будинок).

Рішенням Лобойківської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області від 26 квітня 2000 року №9 позивачу передано у власність земельну ділянку, площею 0,4262 га, для обслуговування спірного житлового будинку, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії Р2 №169564 від 26 серпня 2002 року.

Рішеннями Виконавчого комітету Лобойківської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області від 20 лютого 2007 року №23 та від 20 липня 2016 року №22 позивачу надано дозвіл на реконструкцію вказаного житлового будинку та будівництво господарських будівель. Зазначала, що на час звернення до суду з позовом будівельні роботи тривали, позивач за власні кошти утримує будинок та господарські будівлі, сплачує земельний податок та комунальні платежі.

Вказувала на те, що відповідач ОСОБА_1 звертався до суду з позовом про визнання права власності на 1/2 частку вказаного житлового будинку, але йому було відмовлено рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2016 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2016 року. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди виходили з того, що житловий будинок належить сторонам на праві спільної сумісної власності, однак він був реконструйований, житлова плаща його збільшена, а доказів того, що він введений в експлуатацію та зареєстрований у встановленому законом порядку позивач не надав.

Однак, в грудні 2017 року позивачу стало відомо, що ОСОБА_1 01 березня 2017 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 03 березня 2017 року індексний номер 34131548, прийняте державним реєстратором Медвєдєвою С.В., зареєстрував право спільної сумісної власності на спірний житловий будинок загальною площею 98,2 кв.м, житловою площею 65,4 кв.м, вказавши по 1/2 частки за кожним. Підставою для реєстрації права спільної сумісної власності вказано: договір купівлі-продажу від 03 листопада 2000 року; державний акт на право власності на земельну ділянку серії Р2 №169564 від 26 серпня 2002 року; свідоцтво про одруження від 04 березня 2000 року №095645; рішення Лобойківської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області від 16 грудня 2015 року №54 про розгляд заяви ОСОБА_1 .

Позивач вважала дії ОСОБА_1 та державного реєстратора Медвєдєвої С.В. щодо прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації права спільної сумісної власності протиправними, вказувала на те, що всі оригінали документів знаходяться у неї і відповідач не має права власності на частку її житлового будинку.

На підставі викладеного, позивач просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Медвєдєвої С.В. від 03 березня 2017 року індексний номер 34131548 про державну реєстрацію права спільної сумісної власності на спірний житловий будинок, загальною площею 98,2 кв.м, житловою 65,4 кв.м, за ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , відповідний запис внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №19301457;

- скасувати запис №19301457 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації права власності на спірний житловий будинок за ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , який внесений на підставі рішення державного реєстратора Медвєдєвої С.В. від 03 березня 2017 року індексний номер 34131548.

Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2021 року замінено відповідача в справі Чаплинську сільську раду Петриківського району Дніпропетровської області на її правонаступника Петриківську селищну раду Дніпровського району Дніпропетровської області (т. 1 а.с. 161).

Петриківський районний суд Дніпропетровської області рішенням від 20 вересня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнив.

Скасував рішення державного реєстратора Медвєдєвої С.В. від 01 березня 2017 року, номер запису про право власності 19301330, про державну реєстрацію права спільної сумісної власності на 1/2 частку спірного житлового будинку, загальною площею 98,2 кв.м, житловою 65,4 кв.м, за ОСОБА_1

Скасував рішення державного реєстратора Медвєдєвої С.В. від 01 березня 2017 року, номер запису про право власності 19301457, про державну реєстрацію права спільної сумісної власності на 1/2 частку спірного житлового будинку, загальною площею 98,2 кв.м, житловою 65,4 кв.м, за ОСОБА_4

Скасував рішення державного реєстратора Медвєдєвої С.В. від 01 березня 2017 року, номер запису про право власності 19301457, про державну реєстрацію права спільної сумісної власності на житловий будинок, загальною площею 98,2 кв.м, житловою 65,4 кв.м за ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Стягнув із ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1 696,80 грн на користь ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 245-249).

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Костюченко М.С. подав апеляційну скаргу (т. 2 а.с. 36-53), посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків фактичним обставинам справи, а також на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та невірне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

Сторони по справі не скористались своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційні скарги у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 лютого 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2022 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 (т. 2 а.с. 80, 82-90).

Постановою Верховного суду від 15 листопада 2023 року постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 лютого 2023 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т. 2 а.с. 139-147).

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду скасувати, враховуючи наступне.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що право власності на спірний житловий будинок і земельну ділянку належить позивачу, на підставі договору купівлі-продажу від 03 листопада 2000 року та державного акта на право приватної власності на земельну ділянку від 26 серпня 2002 року, який був придбаний останньою після розірвання шлюбу з відповідачем. Реєструючи право спільної сумісної власні на спірний житловий будинок за ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , державний реєстратор не перевірила правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок, не врахувала те, що житловий будинок, придбаний позивачем після розірвання шлюбу із відповідачем, а також не врахувала судове рішення, яке набрало законної сили, яким відмовлено ОСОБА_5 про поділ спірного житлового будинку.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції враховуючи наступне.

Судами встановлено, що 04 березня 2000 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 було укладено шлюб, який рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2015 року було розірвано (т. 1 а.с. 19, 21).

Від шлюбу сторони мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а.с. 20).

03 листопада 2000 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 укладено договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , житловою площею 21,6 кв.м, посвідчений за реєстровим номером 3127 (т. 1 а.с. 22).

Рішенням Лобойківської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області від 26 квітня 2000 року №9 ОСОБА_4 передано у власність земельну ділянку площею 0,4262 га, для обслуговування спірного житлового будинку, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії Р2 №169564 від 26 серпня 2002 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за номером 412 (т. 1 а.с. 23).

Рішенням Виконавчого комітету Лобойківської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області від 21 лютого 2007 року №23 надано дозвіл ОСОБА_4 на реконструкцію житлового будинку та будівництво господарських будівель: гаражу, паркану на присадибній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 24).

Рішенням виконкому Лобойківської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області від 16 грудня 2015 року №54 внесено зміни щодо номера житлового будинку, вказаного у рішенні виконкому від 21 лютого 2007 року №23, а саме: номер будинку АДРЕСА_2 змінено на номер 20 (т. 1 а.с. 33).

Рішенням Виконавчого комітету Лобойківської сільської ради від 20 липня 2016 року №22 надано дозвіл ОСОБА_4 на будівництво в існуючому господарстві будівлі (сараю), паркану, прибудови до житлового будинку (навіс над крильцем) на присадибній ділянці існуючому домогосподарстві за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 34).

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного майна, в якому просив суд визнати право спільної сумісної власності і право власності на 1/2 частку житлового будинку та земельної ділянки, які знаходяться на АДРЕСА_1 .

Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2016 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 (справа №187/1139/15) (т. 1 а.с. 3739). Рішення суду набрало законної сили.

Підставою для відмови у задоволенні позовних вимог було те, що спірні об`єкти самочинно збудовані колишнім подружжям на земельній ділянці, яка належить на праві власності ОСОБА_4 , але вони не введені в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що є обов`язковим згідно чинного законодавства, а тому право власності виникає лише з моменту прийняття його в експлуатацію.

В березні 2017 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до державного реєстратора ОСОБА_8 про реєстрацію права спільної сумісної власності подружжя щодо спірного житлового будинку.

01 березня 2017 року державним реєстратором Медведєвою С.В. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис №19301330 щодо реєстрація права спільної сумісної власності на 1/2 частку спірного житлового будинку, загальною площею 98,2 кв.м, житловою 65,4 кв.м, за ОСОБА_1

01 березня 2017 року державним реєстратором Медведєвою С.В. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис №19301457 щодо реєстрація права спільної сумісної власності на 1/2 частку спірного житлового будинку, загальною площею 98,2 кв.м, житловою 65,4 кв.м, за ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 40, 127).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підставами для державної реєстрації речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Медвєдєвою С.М. зазначено: договір купівлі-продажу від 03 листопада 2000 року, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , державник акт на право приватної власності на землю, виданий 26 серпня 2020 року на ім`я ОСОБА_4 , для обслуговування житлового будинку на АДРЕСА_1 , та свідоцтво про одруження ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , зареєстроване 04 березня 2000 року.

Датою державної реєстрації права приватної спільної сумісної власності на спірний житловий будинок державний реєстратором вказано 01 березня 2017 року, номер запису 19301457 (т. 1 а.с. 127).

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами є однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 3) частини третьої статті 2 ЦПК України).

Ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом (частина перша статті 8 ЦПК України).

Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи (частина друга статті 211 ЦПК України).

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку (частини шоста, сьома статті 128 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

У ЦПК України (в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року) законодавець встановив повноваження суду апеляційної інстанції скасовувати рішення суду першої інстанції із підстави неналежного повідомлення у суді першої інстанції особи, яка подала апеляційну скаргу.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (пункт 3 частини третьої статті 376 ЦПК України).

Отже, чинним законодавством імперативно передбачено, що у випадку, якщо справу (питання) розглянуто судом першої інстанції за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує цим свою апеляційну скаргу, це є обов`язковою підставою для скасування апеляційним судом судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

У разі невиконання судом апеляційної інстанції приписів пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України будь-яке його судове рішення, зокрема й про залишення рішення суду першої інстанції без змін, є апріорі незаконним та, за умов його оскарження, підлягає скасуванню судом касаційної інстанції з поверненням справи до апеляційного суду для нового розгляду з додержанням вимог цивільних процесуальних норм, зазначених вище.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Аналіз постанов Касаційного цивільного суду підтверджує, що застосування пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України є одинаковим, передбачуваним та послідовним.

Про це свідчить численна кількість постанов суду касаційної інстанції, в яких зазначається, що пунктом 3 частини третьої статті 376 ЦПК України передбачено обов`язкову підставу для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Тлумачення частини першої статті 8, частини другої статті 211, пункту 3) частини третьої статті 376 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що:

- обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє є реалізацією однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства - відкритості судового процесу;

- невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, але й основних засад (принципів) цивільного судочинства;

- розгляд справи в суді першої інстанції за відсутності учасника справи, якого не було повідомлено про місце, дату і час судового засідання, є обов`язковою та безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення судом апеляційної інстанції, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

До таких правових висновків дійшов Верховний суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 18.04.2022 року у справі №522/18010/18.

Відповідно до пункту 2 Порядку надсилання учасникам судового процесу текстів судових повісток у вигляді SMS-повідомлень, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 01 червня 2013 року № 73, текст судової повістки може бути надісланий судом учаснику SMS-повідомленням лише після подання ним до суду відповідної заявки. Така заявка оформляється безпосередньо в суді або шляхом заповнення учасником форми, яка розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Однак, суд при ухваленні рішення не звернув уваги на те, що матеріали справи не містять доказів отримання відповідачем та його представником судової повістки про виклик до суду або поштового конверта з відміткою про причини його повернення до суду, окрім того в матеріалах справи відсутні відповідні заявки про отримання SMS-повідомлення.

Зазначені обставини вказують на те, що ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_9 не були належним чином повідомлені про розгляд справи судом першої інстанції, що є безумовною підставою для скасування рішення суду.

Також, як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 звернулася до суду із позовною заявою визначивши одним з відповідачів Державного реєстратора Чаплинської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області Медвєдєву С.В. та просила ухвалити рішення, яким: 1. Визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора Чаплинської сільської ради, Петриківського району, Дніпропетровської області Медвєдєвої С.В. від 03.03.2017 року індексний номер 34131548 про державну реєстрацію права власності на 1/2 частину житлового будинку, загальною площею 98,2 кв.м, житловою 65,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 відповідний запис внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №19301330. 2. Скасувати запис номер 19301330 про державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на 1/2 частину житлового будинку, загальною площею 98,2 кв.м, житловою 65,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 , який внесений на підставі рішення Державного реєстратора Чаплинської сільської ради, Петриківського району, Дніпропетровської області Медвєдєвої С.В. від 03.03.2017 року, індексний номер 34131548.

Згідно з пунктом 2 частини другої, частиною третьою статті 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Та, згодом, до закінчення підготовчого провадження у справі подала уточнену позовну заяву вказавши відповідачем Чаплинську сільську раду Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, правонаступником якої Петриківська селищна рада Дніпровського району Дніпропетровської області та просила суд ухвалити рішення, яким визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора Чаплинської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області Медвєдєвої С.В. від 03.03.2017 року індексний номер 34131548 про державну реєстрацію права спільної сумісної власності на житловий будинок, загальною площею 98,2 кв.м, житловою 65,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , відповідний запис внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №19301457. Скасувати запис номер 19301457 про державну реєстрацію права спільної сумісної власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на житловий будинок, загальною площею 98,2 кв.м, житловою 65,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , який внесений на підставі рішення Державного реєстратора Чаплинської сільської ради, Петриківського району, Дніпропетровської області Медвєдєвої С.В. від 03.03.2017 року, індексний номер 34131548.

Але, як вбачається із рішення суду першої інстанції, то судом задоволено позовні вимоги, як за первісним позовом ОСОБА_2 , так і вимоги зазначені в уточненій позовній заяви.

Тому колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги та приходить до висновку про вихід судом першої інстанції за межі позовних вимог та помилкове задоволення ним як первісних позовних вимог ОСОБА_2 так і уточнених позовних вимог, що є порушенням норм процесуального права, а саме статті 264 ЦПК України.

Щодо позовних вимог до Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області.

Колегія суддів приходить до висновку, що Петриківська селищна рада Дніпровського району Дніпропетровської області є неналежним відповідачем за позовними вимогами про визнання протиправним рішення та скасування державної реєстрації, оскільки спір про скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно має розглядатись як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване аналогічне право щодо того ж нерухомого майна. Належним відповідачем у такому спорі є особа, речове право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 01 квітня 2020 року в справі №520/13067/17 (провадження №14-397цс19)).

За таких обставин, встановивши, що Петриківська селищна рада Дніпровського району Дніпропетровської області є неналежним відповідачем, приходить до висновку, що в частині позовних вимог, пред`явлених до Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, слід відмовити.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частина перша та друга статті 5 ЦПК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.

У справі, яка переглядається, ОСОБА_2 , посилаючись на те, що реєстрація права спільної сумісної власності на спірний житловий будинок, який реконструйовано та не введено в експлуатацію, проведена державним реєстратором з порушенням норм чинного на той час законодавства, без відповідних документів, просила суд визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень і відповідний запис про право власності.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що право власності на спірний житловий будинок належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 03 листопада 2000 року, який був придбаний останньою через п`ять років після розірвання шлюбу з відповідачем. Реєструючи право спільної сумісної власні на спірний житловий будинок за ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , державний реєстратор не перевірила правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок, не врахувала те, що житловий будинок, придбаний позивачем після розірвання шлюбу із відповідачем, а також не врахувала судове рішення, яке набрало законної сили, яким відмовлено ОСОБА_1 про поділ спірного житлового будинку.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Як встановлено судами та вбачається з матеріалів справи шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 укладено 04 березня 2000 року, який розірвано рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2015 року.

Спірний житловий будинок було придбано ОСОБА_4 03 листопада 2000 року на підставі договору купівлі-продажу, укладеного з ОСОБА_7 . Тобто спірний житловий будинок придбаний ОСОБА_4 під час перебування у шлюбі з ОСОБА_1 , а тому є спільним сумісним майном.

Вказаного сторонами не заперечувалося, а також підтверджено рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2016 року.

Виходячи із зазначеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що позивач є одноособовим власником спірного житлового будинку, який придбаний нею після розірвання шлюбу із відповідачем.

Щодо способу захисту обраного позивачем.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі №914/2350/18 (914/608/20) (провадження №12-83гс21) зазначено, що «з урахуванням конкретних обставин справи та положень абзаців другого та третього частини третьої статті 26 Закону №1952-IV задоволення вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності може призвести до відновлення порушених прав особи без застосування додаткових способів захисту, таких як поновлення права власності (за умови, якщо суд, задовольнивши таку позовну вимогу, вирішить тим самим спір про право, наявний між сторонами)».

До схожих висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 липня 2023 року у справі №759/5454/19 (провадження №14-81цс22).

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону (тут і далі в редакції, чинній на момент звернення до суду з позовом) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі державна реєстрація) офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (частина друга статті 3 Закону).

У частині третій статті 26 Закону, зокрема, встановлювалося, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Зазначене положення закону обумовлено тим, що суд вирішує спір про право. Скасування державної реєстрації речових прав повинно бути пов`язано з підставою для проведення такої реєстрації, з одночасним визнанням того, хто набуватиме це право. Сама по собі державна реєстрація не є окремою підставою набуття особою права власності, а є офіційним засвідченням державою набуття особою права власності.

При розгляді справи цієї категорії суд визначає, зокрема: неправомірність дій особи, яка зазначена у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно як власник (адже саме ці дії призвели до внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно цих відомостей; тим самим суд констатує, що ці дії не були здатні призвести до набуття права власності особою, яка позначена в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно як власник, а тому (в) в цієї особи відсутнє право власності.

Положення Закону регламентують процедуру внесення державним реєстратором відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За загальним правилом, у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, державний реєстратор повинен керуватися положеннями Закону, чинними на момент вчинення ним дій на підставі такого судового рішення.

Чинна нині редакція абзацу другого частини третьої статті 26 Закону встановлює, що у разі якщо в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень.

Чинне нині положення абзацу третього частини третьої статті 26 Закону також містить пряму вказівку на те, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав.

Таким чином, порядок дій державного реєстратора у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення врегульований чинними нині абзацами другим і третім частини третьої статті 26 Закону.

Таким чином, з урахуванням конкретних обставин справи та положень абзаців другого та третього частини третьої статті 26 Закону задоволення вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності може призвести до відновлення порушених прав особи без застосування додаткових способів захисту, таких як поновлення права власності (за умови, якщо суд, задовольнивши таку позовну вимогу, вирішить тим самим спір про право, наявний між сторонами).

Скасовуючи постанову Дніпровського апеляційного суду від 02.02.2023 року Верховний Суд зазначив про те, що суд апеляційної інстанції, переглядаючи в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції, по суті рішення суду першої інстанції не переглянув, оцінку законності винесення державним реєстратором оспорюваного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень не надав. Крім того, суд апеляційної інстанції: не перевірив доводів позивача про те, що реєстрація права спільної сумісної власності на спірний житловий будинок проведена державним реєстратором за відсутності документів, передбачених Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127; не перевірив, чи введений спірний будинок в експлуатацію; не перевірив чи порушується право позивача, оскаржуваною реєстрацією.

Під час нового розгляду в суді апеляційної інстанції, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 06.03.2024 року витребувано у Петриківської селищної ради належним чином завірені копії документів на підставі яких державним реєстратором Чаплинської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області Медвєдєвою С.В. було ухвалено рішення про державну реєстрацію прав власності та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 34131548 від 03.03.2017 по 1/2 частки житлового будинку, загальною площею 98,2 кв.м., житлова площа 65,4 кв.м. розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 237) за ОСОБА_1 (номер запису про право власності: 19301330) та ОСОБА_4 (номер запису про право власності: 19301457) (т. 2 а.с. 159-162).

Також, представник відповідача ОСОБА_9 подано до суду апеляційної інстанції клопотання про долучення доказів разом із яким подав:

- повідомлення про початок виконання будівельних робіт, на які не вимагається дозвіл від 02.09.2010 року (т. 2 а.с. 172);

- декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта, згідно якої житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 вважати закінчений будівництвом, об`єкт готовий до єкплуатації (т. 2 а.с. 173-175);

- рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 11.10.2023 року у справі №187/891/17, яким виділено ОСОБА_1 в натурі із спільної сумісної власності в окремий об`єкт нерухомого майна 51/100 частини (за варіантом №2 висновку судової будівельно-технічної експертизи №139/140/141/142-18 від 27.03.2019) житлового будинку та господарських будівель, споруд, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (квартира АДРЕСА_3 ) та складається з наступних приміщень: прим.1-1 (10,7 м.кв.); прим. 1-2 (12,7 м.кв.); прим. 1-3 (13,4 м.кв.); прим. 1-5 (15,08 м.кв.), разом: 51,88 м.кв.; Літ. Д-1 господарчий блок площею 21м. кв.

ОСОБА_1 розробити проєктну документацію щодо розміщення приміщень за їх функціональним призначенням, інженерних внутрішньоквартирних та зовнішніх систем і виконати наступні переобладнання по житловому будинку:

- у ж/б в прим. 1-5 улаштувати перегородку;

- у ж/б в прим. 1-1 улаштувати перегородку з дверним отвором;

- у ж/б прим. 1-1 1 переобладнати під санвузол.

Визнано за ОСОБА_1 право приватної власності на 51/100 частини (за варіантом № 2 висновку судової будівельно-технічної експертизи №139/140/141/142-18 від 27.03.2019) житлового будинку та господарських будівель, споруд, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (квартира АДРЕСА_3 ) та складається з наступних приміщень: прим. 1-1(10,7 м. кв.); прим.1-2 (12,7 м. кв.); прим. 1-3 (13,4 м. кв.); прим.1-5 (15,08 м. кв.); Разом: 51,88 м. кв., Літ. Д-1 господарчий блок площею 21 м. кв.

Виділено ОСОБА_2 в натурі із спільної сумісної власності в окремий об`єкт нерухомого майна 49/100 частини (за варіантом №2 висновку судової будівельно-технічної експертизи №139/140/141/142-18 від 27.03.2019) житлового будинку та господарських будівель, споруд, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (квартира АДРЕСА_4 ) та складається з наступних приміщень: прим.1-4 (3,5 м.кв.); прим. 1-6 (5,2 м.кв.); прим. 1-7 (6,26 м.кв.); прим. 1-71 (3,74 м.кв.) прим.1-8 (14,6 м.кв.), разом: 33,3 м.кв.; п прибудові літ. А1-1 прим. 1-5 (13,02 м. кв.), разом 13,02 м. кв.; Літ. Д-1 господарчий блок площею 80,6 м. кв.

ОСОБА_2 розробити проєктну документацію щодо розміщення приміщень за їх функціональним призначенням, інженерних внутрішньоквартирних та зовнішніх систем і виконати наступні переобладнання по житловому будинку:

- у ж/б в прим. 1-7 віконний отвір переобладнати в дверний та улаштувати подвійні двері;

- у ж/б прим. 1-5 переобладнати під кухню;

- у ж/б між прим. 1-4 та прим. 1-3 закласти дверний отвір;

- у ж/б між прим. 1-4 та прим. 1-6 улаштувати дверний отвір.

Визнано за ОСОБА_2 право приватної власності на 49/100 частини (за варіантом №2 висновку судової будівельно-технічної експертизи №139/140/141/142-18 від 27.03.2019) житлового будинку та господарських будівель, споруд, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (квартира АДРЕСА_4 ) та складається з наступних приміщень: прим.1-4 (3,5 м.кв.); прим. 1-6 (5,2 м.кв.); прим. 1-7 (6,26 м.кв.); прим. 1-71 (3,74 м.кв.) прим.1-8 (14,6 м.кв.), разом: 33,3 м.кв.; п прибудові літ. А1-1 прим. 1-5 (13,02 м. кв.), разом 13,02 м. кв.; Літ. Д-1 господарчий блок площею 80,6м. кв.

Видано (перераховано) ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 4 312,50 грн, внесені ОСОБА_1 як грошова компенсація співвласнику, частка якого зменшилась на депозитний рахунок Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, згідно із квитанцією 0.0..1 (код квитанції 1709-3435-1886-8996) від 06.09.2019.

Припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок та господарські будівлі, споруди, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 176-189);

- технічний паспорт (т. 2 а.с. 190-194);

- витяг з реєстру будівельної діяльності щодо інформації про присвоєння адрес Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (т. 2 а.с. 196-197);

- відомості про реєстрацію документу (т. 2 а.с. 198);

- наказ №11 від 08.01.2024 року Про коригування адреси об`єкта нерухомого майна (т. 2 а.с. 199);

- витяг з державного реєстру речових прав (т. 2 а.с. 200).

26 квітня 2024 року на електрону адресу суду та 06 травня 2024 року на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшов лист Петриківської селищної ради від 26.04.2024 року №14-967/0/2-24 зі змісту якого встановлено, що зберігачем реєстраційних справ Дніпровського району є Дніпровська районна державна адміністрація оскільки постановою Верховної ради України №807-ІХ від 07.09.2023 року Петриківську районну державну адміністрацію було припинено шляхом приєднання до Дніпровської районної державної адміністрації (т. 2 а.с. 216-218).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 29.05.2024 року витребувано у Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області належним чином завірені копії документів на підставі яких державним реєстратором Чаплинської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області Медвєдєвою Світланою Василівною було ухвалено рішення про державну реєстрацію прав власності та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 34131548 від 03.03.2017 по 1/2 частки житлового будинку, загальною площею 98,2 кв.м., житлова площа 65,4 кв.м. розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 237) за ОСОБА_1 (номер запису про право власності: 19301330) та ОСОБА_4 (номер запису про право власності: 19301457) (т. 2 а.с. 237-238, 241-242).

Також, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 29.05.2024 року задоволено клопотання про забезпечення доказів та витребувано у державного реєстратора центру адміністративних послуг виконавчого комітету Царичанської селищної ради Мєдвєдєвої С.В. належним чином завірені копії документів з електронної реєстраційної справи про державну реєстрацію права спільної сумісної власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на житловий будинок, загальною площею 98,2 кв.м., житловою площею 65,4 кв.м., номер запису про право власності 19301457, який внесений на підставі рішення державного реєстратора Чаплинської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області Мєдвєдєвої С.В. від 03.03.2017 року, індексний номер 34131548 (т. 2 а.с. 235-236, 239-240).

25.06.2024 року на адресу Дніпровського апеляційного суду від Дніпровської районної військової адміністрації Дніпропетровської області на виконання ухвали від 29.05.2024 року надійшли документи:

- відомості із бази даних про реєстрацію заяв та запитів державного реєстру речових прав (т. 2 а.с. 246);

- договір купівлі-продажу житлового будинку від 03.11.2000 року (т. 2 а.с. 247);

- рішення виконавчого комітету Лобойківської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області Про розгляд заяви ОСОБА_1 №54 від 16.12.2015 року (т. 2 а.с. 248);

- рішення виконавчого комітету Лобойківської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області Про дозвіл на реконструкцію житлового будинку та будівництво господарських будівель на присадибній ділянці №23 (т. 2 а.с. 249);

- державний акт на право приватної власності на землю серія Р2 №169564 (т. 2 а.с. 250);

- декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта (т. 2 а.с. 251);

- повідомлення про початок виконання будівельних робіт, на які не вимагається дозвіл від 02.09.2010 року (т. 2 а.с. 252);

- свідоцтво про одруження (т. 2 а.с. 253);

- інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта (т. 2 а.с. 254-256, 258-261);

- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (т. 2 а.с. 257);

- витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (т. 2 а.с. 262-264, 266, 268);

- заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (т. 2 а.с. 265);

- рішення про внесення зміен до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т. 2 а.с. 267).

05.08.2024 року на адресу Дніпровського апеляційного суду від виконавчого комітету Царичанської селищної ради Дніпропетровської області на виконання ухвали від 29.05.2024 року надійшли документи:

Встановлені вищевказані обставини підтверджують факт

- державний акт на право приватної власності на землю серія Р2 №169564 (т. 3 а.с. 8);

- договір купівлі-продажу житлового будинку від 03.11.2000 року (т. 3 а.с. 9);

- декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта, згідно якої житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 вважати закінчений будівництвом, об`єкт готовий до екплуатації (т. 3 а.с. 10-11, 14);

- повідомлення про початок виконання будівельних робіт, на які не вимагається дозвіл від 02.09.2010 року (т. 3 а.с. 12);

- свідоцтво про одруження (т. 3 а.с. 13);

- рішення виконавчого комітету Лобойківської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області Про розгляд заяви ОСОБА_1 №54 від 16.12.2015 року (т. 3 а.с. 15);

- рішення виконавчого комітету Лобойківської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області Про дозвіл на реконструкцію житлового будинку та будівництво господарських будівель на присадибній ділянці №23 (т. 3 а.с. 16);

- технічний паспорт (т. 3 а.с. 17-19);

- інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (т. 3 а.с. 20, 23-28);

- відомості із бази даних про реєстрацію заяв та запитів державного реєстру речових прав (т. 3 а.с. 21);

- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (т. 3 а.с. 22);

- витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (т. 3 а.с. 29-31, 33);

- заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (т. 3 а.с. 32).

Таким чином, згідно письмових доказів наявних в матеріалах справи встановлено, що спірний житловий будинок введено в експлуатацію.

Вищевказане спростовує доводи позивача про те, що реєстрація права спільної сумісної власності на спірний житловий будинок проведена державним реєстратором за відсутності документів, передбачених Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127.

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку, що рішення державного реєстратора Медвєдєвої С.В. від 03 березня 2017 року індексний номер 34131548 про державну реєстрацію права спільної сумісної власності на спірний житловий будинок, загальною площею 98,2 кв.м, житловою 65,4 кв.м, за ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , відповідний запис внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №19301457 є законним та обгрунтованим, оскільки винесено у відповідності до вимог чинного на момент здійснення такої реєстрації законодавства та за наявності необхідних документів, передбачених Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, а тому підстави для його скасування відсутні.

Будь-яких порушень законних прав та інтересів позивача ОСОБА_2 під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції не встановлено.

Частиною 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, оскільки судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду у відповідності до ст. 376 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвокат Костюченко М.С. задовольнити, а рішення суду скасувати з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі.

Згідно з ч. ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи результат розгляду даної справи, з позивача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути судові витрати по оплаті судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у сумі 2 545,20 грн.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 382-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Костюченка Максима Сергійовича задовольнити.

Рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2022 року скасувати з ухваленням нового рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_1 , про визнання противоправним та скасування рішення відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 2 545 (дві тисячі п`ятсот сорок п`ять) грн 20 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: М.Ю. Петешенкова

Т.П. Красвітна