Справа № 464/6299/24
пр.№ 2-о/464/265/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.11.2024 року Сихівський районний суд міста Львова в складі:

головуючого - судді Теслюка Д.Ю.,

за участі секретаря судового засідання Керницької І.В.,

представника заявника ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи Феник Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою заступника керівника Франківської окружної прокуратури міста Львова Львівської області в інтересах держави, заінтересована особа Львівська міська рада про визнання спадщини відумерлою,

в с т а н о в и в:

заступник керівника Франківської окружної прокуратури м.Львова Р.Сапуцький 13.09.2024 звернувся в суд в інтересах держави, за участі заінтересованої особи Львівської міської ради, із заявою, в якій просить визнати відумерлою спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 9939190), яка складається з таких приміщень: житлової кімнати під літ. 3-2, площею 15,7 кв.м, кухні під літ. 3-1, площею 12,6 кв.м, підвалу під інд. ІІ, площею 14,8 кв.м, підвалу під інд. VІ, площею 10,9 кв.м, сараю під літ. Б, та передати її у власність територіальної громади м.Львова в особі Львівської міської ради.

В обґрунтування заяви покликається на те, що Франківською окружною прокуратурою м.Львова встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, 1/2 частина будинку АДРЕСА_1 належить на праві власності покійній ОСОБА_2 . При цьому, з отриманих окружною прокуратурою документів вбачаються підстави для визнання вказаної вище 1/2 частина будинку відмерлою спадщиною та передачу її у власність територіальної громади м. Львова, з таких підстав. Згідно інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, 29.10.2004 зареєстровано право власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на квартиру АДРЕСА_3 , на підставі дублікату свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 , виданого 26.10.2004 виконкомом Львівської міської ради народних депутатів згідно із розпорядженням № 717 від 19.11.1997. Дана квартира має загальну площу 34,8 кв.м., житлову - 15,7 кв.м. та складається із однієї житлової кімнати, кухні площею 12,6 кв.м., та комори в підвалі площею 14,8 кв.м. На підставі розпорядження Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради № 839 від 07.10.2004, затверджено висновок Львівського обласного державного комунального бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки від 30.09.2004 № 4/43830 про визначення ідеальних долей між співвласниками будинку АДРЕСА_1 , згідно з яким, співвласник ОСОБА_2 займає такі приміщення: кухню площею 12,6 кв.м., житлову кімнату площею 15,7 кв.м., підвал площею 14,8 кв.м., підвал площею 10,9 кв.м., та сарай під літ. Б, що складають 50% до всього будинку. Розпорядженням Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради № 1178 від 23.12.2004 оформлено право приватної власності, зокрема, ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 (в розмірі 1/2 частини), загальною площею 132,1 кв.м. у відповідності до вищенаведеного розпорядження № 839 від 07.10.2004. Враховуючи наведене, Сихівською районною адміністрацією Львівської міської ради 23.12.2004 видано свідоцтво про право власності на 1/2 частину житлового будинку № C-00604, на підставі якого 21.06.2005 проведено державну реєстрацію права спільної часткової власності ОСОБА_2 на будинок на АДРЕСА_1 . Згідно із інформацією із Державного реєстру актів цивільного стану, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 15.03.2023 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції складено актовий запис про смерть № 770 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 15.03.2023. Згідно з відомостями зі Спадкового реєстру, після смерті ОСОБА_2 по спливу більше ніж 1,5 роки, із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась та свідоцтва про право на спадщину не видавались, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 78046287 від 19.08.2024. Також, на підставі інформації Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради у листі № 34-вих-119519 від 21.08.2024, станом на 02.02.2023 за адресою: АДРЕСА_2 , була зареєстрована лише ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Окрім цього, згідно з відомостями зі Спадкового реєстру, ОСОБА_2 за життя не склала і не зареєструвала жодних заповітів та/чи спадкових договорів, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 78046304 від 19.08.2024. Усі наведені обставини свідчать про відсутність спадкоємців після смерті ОСОБА_2 за законом або за заповітом. Таким чином, із покликанням на норми ст. 338 ЦПК України та ст. 1277 ЦК України, зазначає, що враховуючи те, що з часу смерті ОСОБА_2 минуло понад 1,5 роки, а також відсутні спадкоємці після її смерті за законом або за заповітом (або навіть якщо такі й наявні, то не прийняли спадщину), майно, яке перебувало у її власності на момент її смерті 1/2 частини будинку на АДРЕСА_1 , слід визнати відумерлою спадщиною та передати її у власність територіальній громаді м. Львові. Щодо звернення прокурора в інтересах держави із зазначеною заявою в порядку окремого провадження, зазначив, що суспільним і публічним інтересом його звернення є задоволення суспільної потреби в оформленні правового статусу вищевказаного об`єкта нерухомого майна та можливість ним розпоряджатись на власний розсуд, а також захист суспільних інтересів загалом. Щодо підстави для представництва держави в особі Львівської міської ради, шляхом подання даної заяви, вказав, що є факт виявлення підстав для визнання квартири відумерлою спадщиною, що призводить до заподіяння шкоди інтересам територіальної громади, при тривалому незверненні до суду уповноваженим органом, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.

Ухвалою від 16.09.2024 прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено таку до судового розгляду.

Представник заявника прокурор Машталяр Ю.А. заяву підтримав з підстав, наведених у такій, просив заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи Львівської міської ради Феник Л.М. в судовому засіданні заяву підтримала, просила таку задовольнити.

Заслухавши пояснення прокурора та представника заінтересованої особи, показання свідка, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити з таких підстав.

Згідно із п.8 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №2 від 15.08.2024, актовий запис №770.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне їй майно, яке складається із 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 9939190), із такими приміщеннями: житловою кімнатою під літ. 3-2, площею 15,7 кв.м, кухнею під літ. 3-1, площею 12,6 кв.м, підвалом під інд. ІІ, площею 14,8 кв.м, підвалом під інд. VІ, площею 10,9 кв.м, сараєм під літ. Б,

Так, згідно із Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, 29.10.2004 зареєстровано право власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на квартиру АДРЕСА_3 , на підставі дублікату свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 , виданого 26.10.2004 виконкомом Львівської міської ради народних депутатів згідно із розпорядженням № 717 від 19.11.1997. Дана квартира має загальну площу 34,8 кв.м., комора в підвалі площею 14,8 кв.м.

На підставі розпорядження Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради № 839 від 07.10.2004, затверджено висновок Львівського обласного державного комунального бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки від 30.09.2004 № 4/43830 про визначення ідеальних долей між співвласниками будинку АДРЕСА_1 , згідно з яким, співвласник ОСОБА_2 займає такі приміщення: кухню площею 12,6 кв.м., житлову кімнату площею 15,7 кв.м., підвал площею 14,8 кв.м., підвал площею 10,9 кв.м., та сарай під літ. Б, що складають 50% до всього будинку.

Розпорядженням Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради № 1178 від 23.12.2004 оформлено право приватної власності, зокрема, ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 (в розмірі 1/2 частини), загальною площею 132,1 кв.м. у відповідності до вищенаведеного розпорядження № 839 від 07.10.2004.

Сихівською районною адміністрацією Львівської міської ради 23.12.2004 видано свідоцтво про право власності на 1/2 частину житлового будинку № C-00604, на підставі якого 21.06.2005 проведено державну реєстрацію права спільної часткової власності ОСОБА_2 на будинок на АДРЕСА_1 .

Згідно із листом Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради № 34-вих-119519 від 21.08.2024, станом на 02.02.2023 за адресою: АДРЕСА_2 , була зареєстрована лише ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та знята з реєстрації місця проживання 11.05.2023 у зв`язку зі смертю. Згідно даних реєстру Львівської міської територіальної громади (Сихівський район) станом на 02.02.2023 за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована одна особа ОСОБА_3 .

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 надав показання про те, що він проживає у будинку АДРЕСА_1 з 2011 року. У квартирі АДРЕСА_4 зазначеного будинку проживала ОСОБА_2 , яка померла за місцем проживання близько півтора роки тому. Вона була одинокою пенсіонеркою, підпрацьовувала, збираючи макулатуру. У квартирі у неї не було належних умов для проживання, зокрема не було ні каналізації, ні води. Про наявність будь-яких її родичів нічого невідомо, проте зазначив, що не бачив щоб з нею хтось проживав чи провідував. Незадовго до її смерті, вона захворіла та перестала ходити, у зв`язку з чим він викликав їй лікаря та купував ліки. Виявив її мертвою саме він, оскільки двері її квартири були відкритими, про що він повідомив правоохоронні органи.

Згідно з відомостями зі Спадкового реєстру, ОСОБА_2 за життя не склала і не зареєструвала жодних заповітів та/чи спадкових договорів, спадкові справи після її смерті не заводились та свідоцтва про право на спадщину не видавалися, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкового реєстру № 78046287 від 19.08.2024 та № 78046304 від 19.08.2024.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК Україна).

Згідно з частиною першою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

За правилами статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За правилами частин першої, третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою може також бути подана кредитором спадкодавця. У такому разі суд залучає до розгляду справи органи місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини та/або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

Відумерлою є спадщина, визнана такою на підставі встановлення судом існування (чи не існування) кількох юридичних фактів: факту смерті спадкодавця, відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від спадщини, неприйняття спадкоємцями спадщини чи відмови від її прийняття, дотримання органом місцевого самоврядування відповідної процедури.

Суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону (стаття 338 ЦПК України).

Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.02.2023 у справі №712/14171/21, від 22.04.2024 у справі №205/5655/21 та від 17.07.2024 у справі №522/1364/20.

Щодо наявності у прокурора підстав для представництва інтересів Львівської міської ради у даній справі, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

За приписами ч.ч.4,5 ст.56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», згідно з частинами 1, 3 якої представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Згідно з ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 звернула увагу, зокрема, що бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Тобто, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва.

За приписами ч.3 ст.140 Конституції України, місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Згідно з ч.1 ст.143 Конституції України, територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Частиною першою ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Львівська міська рада є органом місцевого самоврядування, уповноваженим здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Звертаючись до суду із даним позовом, прокурор зазначає, що підставою для представництва інтересів держави та безпосередньо інтересів територіальної громади в особі Львівської міської ради є об`єктивна обставина порушення інтересів держави у зв`язку з бездіяльністю уповноваженого органу, яка полягає у відсутності дій, спрямованих на звернення до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою. Вжиття заходів з визнання спадщини відумерлою надасть змогу територіальній громаді міста реалізувати свій законний інтерес, а саме визнати житло відумерлою спадщиною та набути його у власність, а в подальшому на виконання своїх повноважень та завдань, задоволити суспільні потреби.

Франківською окружною прокуратурою листом № 14.51/04-14-5987 вих-24 від 21.08.202024 повідомлено Львівську міську раду про факт наявності відумерлої спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_2 та необхідність вжиття заходів, з метою визнання спадщини відумерлою.

Відповідно до листа № 2901-вих-128916 від 10.09.2024, Львівська міська рада повідомила керівника Франківської окружної прокуратури м.Львова С.Янчишина про те, що у встановленому порядку до Львівської міської ради не надходила інформація про смерть власниці 1/2 будинку на АДРЕСА_1 ОСОБА_2 . У зв`язку з цим, Львівській міській раді не було відомо про наявність підстав для звернення до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що звертаючись до суду з даним позовом, прокурор дотримався вимог статті 23 Закону України «Про прокуратуру», а саме обґрунтував наявність у нього підстав для представництва інтересів держави у суді, визначив, у чому саме полягає порушення інтересів держави та правильно визначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, суд доходить до висновку про наявність у прокурора підстав для звернення до суду з даним позовом.

Таким чином, враховуючи, що після смерті ОСОБА_2 відсутні спадкоємці, які у встановленому законом порядку прийняли спадщину, а також те, що з часу відкриття спадщини минуло більше одного року, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для задоволення вимог заявника, шляхом визнання спадщини відумерлою на підставі статті 338 ЦПК України та передачі 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 9939190), яка складається з таких приміщень: житлової кімнати під літ. 3-2, площею 15,7 кв.м, кухні під літ. 3-1, площею 12,6 кв.м, підвалу під інд. ІІ, площею 14,8 кв.м, підвалу під інд. VІ, площею 10,9 кв.м, сараю під літ. Б, у власність територіальної громади м.Львова.

Щодо судового збору, слід зазначити таке.

За приписами ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно із ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п.15-1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» органи місцевого самоврядування звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях за подання заяви про визнання спадщини відумерлою, відтак судові витрати у даній справі слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 13, 81, 89, 293, 337, 338 Цивільного процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

заяву задовольнити.

Визнати відумерлою спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 9939190), яка складається з таких приміщень: житлової кімнати під літ. 3-2, площею 15,7 кв.м, кухні під літ. 3-1, площею 12,6 кв.м, підвалу під інд. ІІ, площею 14,8 кв.м, підвалу під інд. VІ, площею 10,9 кв.м, сараю під літ. Б, та передати її у власність територіальної громади м.Львова в особі Львівської міської ради.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 18.11.2024.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Заявник: Франківська окружна прокуратура міста Львова , м.Львів, вул.Чупринки, 85.

Заінтересована особа: Львівська міська рада, , м.Львів, пл.Ринок, 1.

Суддя Дмитро ТЕСЛЮК