ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 671/1875/21Головуючий у 1-й інстанції Сидорак Г.Б.
Провадження № 22-ц/817/485/24 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

Головуючої - Храпак Н.М.

Суддів - Костів О. З., Хома М. В.,

за участі секретаря - Дідух М.Є.

та представника позивача

адвоката Сампари Н.М.,

представника відповідача ТзОВ "Волочиськ-Агро" Федючка В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 671/1875/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Сампара Надія Миронівна, на рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 26 лютого 2024 року, ухваленого суддею Сидораком Г.Б., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Волочиськ-Агро" про розірвання договорів оренди землі та припинення іншого речового права,-

В С Т А Н О В И В:

у листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Волочиськ-Агро», в якій просить (враховуючи заяву про збільшення позовних вимог від 25.11.2022 року): 1) розірвати договір оренди землі від 01.01.2015 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Волочиськ-Агро», зареєстрований 04.02.2016 року, номер запису 13128528, на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0215, площею 3,6272 з цільовим призначенням для ведення товарного сільського господарського виробництва, адреса розташування Тернопільська область, Підволочиський район, село Клебанівка; 2) розірвати договір оренди землі від 01.01.2015 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Волочиськ-Агро», зареєстрований 04.02.2016 року, номер запису 13128394, на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0214, площею 3,6175 з цільовим призначенням для ведення товарного сільського господарського виробництва, адреса розташування Тернопільська область, Підволочиський район, село Клебанівка; 3) припинити інше речове право (право оренди земельної ділянки) Товариства з обмеженою відповідальністю «Волочиськ-Агро», на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0215, площею 3,6272, зареєстроване на підставі договору оренди від 01.01.2015 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Волочиськ-Агро», та ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , (номер запису про інше речове право: 13128528, дата державної реєстрації 04.02.2016); 4) припинити інше речове право (право оренди земельної ділянки) Товариства з обмеженою відповідальністю «Волочиськ-Агро», на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0214, площею 3,6175, зареєстроване на підставі договору оренди від 01.01.2015 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Волочиськ-агро», та ОСОБА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , (номер запису про інше речове право: 13128394, дата державної реєстрації 04.02.2016); 5) розірвати договір оренди землі від 02.01.2014 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Волочиськ-агро», на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0215, площею 3,6272 з цільовим призначенням для ведення товарного сільського господарського виробництва, адреса розташування Тернопільська область, Підволочиський район, село Клебанівка; 6) розірвати договір оренди землі від 02.05.2014 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Волочиськ-агро», на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0214, площею 3,6175 з цільовим призначенням для ведення товарного сільського господарського виробництва, адреса розташування Тернопільська область, Підволочиський район, село Клебанівка. Також просить стягнути понесені судові витрати, включаючи витрати правову допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є власником двох земельних ділянок з кадастровими номерами :01:001:0214 та :01:001:0215, які відповідно до договорів оренди від 02.05.2014 року та 02.01.2014 року, передав в оренду ТОВ «Волочиськ-Агро».

Вказує на те, що договори оренди було укладено строком на 5 років, однак відповідач безпідставно використовує зазначені в позові земельні ділянки, хоча позивач звернувся із заявою про їх повернення. Зазначає, що відповідач з 2019 до 2021 року систематично не виплачує орендні платежі. У заяві про зміну предмета позову покликається на те, що підставою для державної реєстрації права оренди стали договори оренди землі від 01.01.2015 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0215 та від 01.01.2015 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0214, при цьому переукладання чи перепідписання договорів оренди з ОСОБА_1 не здійснювалося, та зазначених примірників договорів у нього немає. Вважає, що реєстрація цих неукладених договорів оренди між ОСОБА_1 та ТОВ «Волочиськ-агро» порушує права та законні інтереси позивача на розпорядження належними йому земельними ділянками. Зважаючи на наведене вище, просить задовольнити позов в повному обсязі.

Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 26 лютого 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Волочиськ-Агро» про розірвання договорів оренди землі та припинення іншого речового права (права оренди земельної ділянки) - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 , адвокат Сампара Н.М. подало на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 26.02.2024 у справі № 671/1875/21 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Вказує, що рішення суду винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, без урахування усіх істотних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що 18.12.2023 року Підволочиським районним судом Тернопільської області залишено без розгляду заяву представника про зміну предмета позову від 06.12.2023 року у вказаній справі.

Підставою залишення без розгляду вказаної заяви, суд зазначив, що заява представника позивача про зміну предмета позову подана до суду з порушенням строку, передбаченого ч. 3 ст. 49 ЦПК України, представник не навів обґрунтованих підстав, які б перешкоджали позивачу звернутися з цією заявою до закінчення підготовчого провадження.

Вказані твердження не відповідають дійсності та спростовуються, тим що перед поданням заяви про зміну предмету позову, представником вживалися заходи щодо витребування доказів, які б дозволили відновити порушене право позивача без зміни позовних вимог (зміни предмету позову), вказане достеменно відомо суду. Після вичерпання всіх можливих заходів щодо витребування доказів, подано заяву про зміну підстав позову

Щодо порушення судом норм матеріального права, зазначає, як вбачається з оскаржуваного рішення суду, судом з Інформаційної довідки з ДРРПНМ №281626726 від 28.10.2021 встановлено, що 01 січня 2014 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Волочиськ-Агро» було укладено договір оренди землі безномерний, відповідно до якого відповідач набув строком на 5 років з правом пролонгації право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0215, площею 3,6272 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить на праві власності позивачу.

Разом з тим, позивачем надано суду копію договору оренди землі від 02.01.2014 року, укладеного строком на 5 років між позивачем та відповідачем щодо земельної ділянки площею 3,63 га. З долученої копії Акту-прийому передачі до зазначеного договору вбачається, що кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0215.

На вимогу суду відповідач надав наявний в нього оригінал договору оренди землі, укладеного 02.01.2014 між позивачем та відповідачем щодо земельної ділянки площею 3,63 га з кадастровим номером :01:001:0215.

Також, позивач надав копію договору оренди землі від 02.05.2014 року, укладеного строком на 5 років між позивачем та відповідачем щодо земельної ділянки площею 4,62 га. З долученої копії Акту прийому передачі до зазначеного договору вбачається, що кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0214, а площа 3,62 га.

А відповідач надав наявний в нього оригінал договору оренди землі, укладеного 01.01.2015 між позивачем та відповідачем щодо земельної ділянки площею 3,62 га з кадастровим номером :01:001:0214. З долученого Акту-прийому передачі до зазначеного договору вбачається, що кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0214, а площа 3,6175 га.

Судом першої інстанції протиправно не взято до уваги факту розбіжностей в договорах, а саме датах укладення договорів, площі земельної ділянки, яка є предметом договору.

Разом з тим, суд першої інстанції помилково прийшов до переконання про вірність твердження представника відповідача, що розбіжностей в датах укладення договорів та в заповненні деяких граф зумовлені тим, що екземпляри одночасно не підписували та могли бути заповнені різними працівниками.

Представник заявника зазначає, що все це різні договори, про існування яких позивачу невідомо, 01.01.2015 року, він їх не укладав щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :01:001:0214 та :01:001:0215, а реєстрація цих неукладених договорів оренди порушує права та законні інтереси позивача на розпорядження належними йому земельними ділянками.

Також не погоджується з висновком суду, що між позивачем та відповідачем було укладено два договори оренди належних позивачу земельних ділянок з кадастровими номерами :01:001:0214 та :01:001:0215 строком на 5 років, що підтверджується Інформаційними довідками з ДРРПНМ, усіма наданими суду екземплярами договорів з актами прийому-передачі об`єкта оренди, оскільки матеріалах справи містяться договір оренди землі, а саме земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0215 від 02 січня201 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Волочиськ - Агро», в особі Генерального директора - ОСОБА_2 ; договір оренди землі, а саме земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0214 від 02 травня 2014 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Волочиськ -Агро», в особі Генерального директора - Данилюк Ігоря Романовича; та договір оренди землі, а саме земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0214 від 01 січня 2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Волочиськ - Агро», в особі Генерального директора - Данилюк Ігоря Романовича;

Також, зазначає, що як вбачається з листа-повідомлення, яке було направлено 08.07.2020 орендодавцем ОСОБА_1 орендарю ТОВ «Волочиськ-Агро», позивач не мав наміру продовжувати строк дії договорів оренди земельних ділянок з кадастровими номерами та :01:001:0214 та :01:001:0215, так як у листі повідомив, що у зв`язку з закінченням терміну дії договору після збору урожаю в 2020 році просить його землю не обробляти.

Проте, незважаючи на вказаний лист відповідач продовжив користуватися земельними ділянками ОСОБА_1 , що було підтверджено показами свідків та жодного письмового повідомлення від ТОВ «Волочиськ-Арго» про поновлення договорів оренди земельних ділянок на новий строк ОСОБА_1 не отримував.

Отже, позивачем надано достатні докази на підтвердження здійснення відповідачем істотного порушення умов договорів оренди землі та у зв`язку з тим, позовні вимоги в частині розірвання договорів оренди землі від 02.01.2014 року, від 02.05.2014 року та від 01.01.2015 року щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :01:001:0215 та :01:001:0214 та вимоги про припинення іншого речового право (право оренди земельної ділянки) Товариства з обмеженою відповідальністю «Волочиськ-Агро» на зазначені вище земельні ділянки, підлягають задоволенню.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ТОВ «Волочиськ-Агро» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін.

У відзиві зазначив, що обґрунтовуючи порушення норм матеріального права представник заявника вказує, що дати примірників договорів оренди земельних ділянок з кадастровими номерами :01:001:0215 та :01:001:0214, які наявні у позивача та відповідача відрізняються.

Однак, договори оренди укладалися в трьох примірниках та дата укладення, як істотна умова договору оренди була введена законодавцем з 16.01.2020 року.

Водночас, відповідно до п.43 договорів оренди договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Державну реєстрацію даних договорів оренди проведено 04.02.2016 року.

Заявнику було відомо про термін дії договорів оренди землі, оскільки перед завершенням терміну їх дії ним подана заява до ТОВ «Волочиськ-Агро» від 08.07.2020 року про не бажання продовжувати строк дії договорів та проханням не обробляти землю після збору урожаю у 2020 році.

Заявником також, вказується про те, що відсутність в договорі оренди землі однієї з істотних умов є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди землі, а також для визнання договору недійсним.

Однак, під час чинності договорів оренди земельних ділянок з кадастровими номерами :01:001:0215 та :01:001:0214 позивач не звертався до суду щодо оскарження їх державної реєстрації або визнання їх недійсними.

Лише після завершення строку дії вказаних договорів позивач звернувся до суду з вимогами про їх розірвання.

Представник заявника зазначила, що ТОВ «Волочиськ-Агро» продовжило користуватися земельними ділянками ОСОБА_1 (кадастрові номера: :01:001:0215 та :01:001:0214).

Однак, представник відповідача звертає увагу суду на те, що з врахуванням заяви позивача від 08.07.2020 року, після збору урожаю у 2020 році, ТОВ «Волочиськ-Агро» не здійснювало подальше використання земельних ділянок (кадастрові номера: :01:001:0215 та :01:001:0214) та не використало своє переважне право на поновлення договорів оренди на новий строк, оскільки позивач виявив бажання обробляти їх самостійно.

З покликанням на умови договорів оренди землі, зазначає, що лише в разі передачі в оренду за домовленістю сторін передбачено підписання акту приймання-передачі земельної ділянки.

Представник позивача в апеляційні скарзі вказує, що судом першої інстанції протиправно не враховано покликання представника позивача про те, що договори пролонговані зважаючи на норми ч.ч. 3-5 ст. 126-1 ЗК України, які передбачають, що якщо договір містить умову про його поновлення після закінчення строку, на який його укладено, цей договір поновляється на такий самий строк і на тих самих умовах.

Однак, судом першої інстанції вірно обґрунтовано безпідставність вище вказаної позиції представника позивача.

Зазначає, що відповідно до правової позиції ВС України розірвано може бути лише чинний договір (такий, що діє на час звернення до суду з позовом). Крім цього, на момент винесення рішення Підволочиським районним судом Тернопільської області по справі №671/1875/21 інше речове право (право оренди) земельних ділянок з кадастровими номерами :01:001:0215 та :01:001:0214 було припинено.

Враховуючи викладене, вважають вимоги позивача про розірвання договорів оренди землі необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Сампара Н.М. апеляційну скаргу підтримала, з мотивів, викладених в ній та просила її задовольнити.

Представник відповідача Федючок В.М. у судовому засіданні заперечив проти апеляційної скарги, вважаючи її безпідставною, а рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржене рішення відповідає, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 01 січня 2014 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Волочиськ-Агро» було укладено Договір оренди землі безномерний, відповідно до якого відповідач набув строком на 5 років з правом пролонгації право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0215, площею 3,6272 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить на праві власності позивачу, що підтверджується інформаційною довідкою з ДРРПНМ №281626726 від 28.10.2021 .

Разом з тим, позивачем надано суду копію договору оренди землі від 02.01.2014 року, укладеного строком на 5 років між позивачем та відповідачем щодо земельної ділянки площею 3,63 га. З долученої копії Акту прийому передачі до зазначеного договору вбачається, що кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0215.

На вимогу суду відповідач надав наявний в нього оригінал договору оренди землі, укладеного 02.01.2014 між позивачем та відповідачем щодо земельної ділянки площею 3,63 га з кадастровим номером :01:001:0215.

Крім того, відповідно до Інформаційної довідки з ДРРПНМ №281628431 від 28.10.2021, 01 січня 2014 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Волочиськ-Агро» було укладено Договір оренди землі безномерний, відповідно до якого відповідач набув строком на 5 років з правом пролонгації право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0214, площею 3,6175 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить на праві власності позивачу.

Також позивач надав копію договору оренди землі від 02.05.2014 року, укладеного строком на 5 років між позивачем та відповідачем щодо земельної ділянки площею 4,62 га. З долученої копії Акту прийому передачі до зазначеного договору вбачається, що кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0214, а площа 3,62 га.

На вимогу суду відповідач надав наявний в нього оригінал договору оренди землі, укладеного 01.01.2015 між позивачем та відповідачем щодо земельної ділянки площею 3,62 га з кадастровим номером :01:001:0214. З долученого Акту прийому передачі до зазначеного договору вбачається, що кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0214, а площа 3,6175 га.

Як пояснив в судовому засіданні представник відповідача, між ОСОБА_1 та ТОВ «Волочиськ-Агро» було укладено два договори оренди щодо двох окремих земельних ділянок з кадастровими номерами :01:001:0214 та :01:001:0215. Кожен з цих договорів мав три примірники, що зазначено в п. 43 Договорів. Різницю в датах укладення договорів та в заповненні деяких граф представник пояснив тим, що всі екземпляри одночасно не підписувалися та могли бути заповнені різними працівниками ТОВ «Волочиськ-Агро».

Представник позивача вважає, що все це різні договори, про існування яких позивачу невідомо, 01.01.2015 року він їх не укладав щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :01:001:0214 та :01:001:0215, а реєстрація цих неукладених договорів оренди порушує права та законні інтереси позивача на розпорядження належними йому земельними ділянками.

Однак, в судовому засіданні встановлено та не заперечувалося сторонами, що між позивачем та відповідачем було укладено фактично два договори оренди належних позивачу земельних ділянок з кадастровими номерами :01:001:0214 та :01:001:0215 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , яка розташована за межами населеного пункту на території Клебанівської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області. Договори оренди зареєстровані 04.02.2016, що підтверджується згаданими вище Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна

Як вбачається із пункта 8 вказаних договорів передбачено, що договори укладені на 5 років. Після закінченню строку, на який було укладено Договір, Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії Договору повідомити письмово орендодавця про намір продовждити його дію.

Усі надані суду примірники договорів та актів прийому-передачі об`єкта оренди містять підписи позивача, ним раніше не оспорювалися, також не оспорювалися і дії державного реєстратора з держаної реєстрації оспорюваних договорів, яка здійснена 04.02.2016 року.

08.07.2020 року ОСОБА_1 направив на адресу ТОВ «Волочиськ-Агро» лист-повідомлення, в якому зазначено, що не бажає поновлювати дію договору та має намір обробляти земельну ділянку самостійно. Із проханням не використовувати належні йому земельні ділянки після збору урожаю у 2020 році.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів здійснення відповідачем істотного порушення умов договорів оренди землі та у зв`язку з тим, що ці договори припинили свою дію із закінченням строку, на який вони укладалися.

Відповідно до ч.2. ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Колегія суддів, з даними висновками суду першої інстанції погоджується, виходячи з такого.

Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Відповідно до правил ст.ст.18, 20 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються ст. 33 Закону України «Про оренду землі», яка фактично об`єднує два випадки продовження дії (пролонгації) договору оренди землі.

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 33 цього Закону після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

У частинах 8 та 9 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.

Ці положення узгоджуються із загальною нормою ч. 1 ст. 777 ЦК України, в якій передбачається, що наймач, який належно виконує свої обов`язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк. Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов`язаний повідомити про не наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк. Умови договору найму на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо плати та інших умов договору переважне право наймача на укладення договору припиняється.

Тобто реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена ч. 1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків.

Для застосування ч. 1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно з ч. 2-5 ст. 33 цього Закону необхідно встановити такі юридичні Факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором: орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк: до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди: орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення.

Частиною 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до ст. 3 ЦПК України, статті 15 ЦК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі №594/376/17-ц (провадження № 14-65цс18).

Як вбачається з матеріалів справи та належним чином встановлено судом, що орендодавець ОСОБА_1 08.07.2020, направляв до орендаря ТОВ «Волочиськ-Агро» лист-повідомлення, яким повідомляв, що не має наміру продовжувати строк дії договорів оренди земельних ділянок з кадастровими номерами :01:001:0214 та :01:001:0215, та у зв`язку з закінченням терміну дії договорів після збору урожаю в 2020 році просить його землю не обробляти.

У постанові від 28 вересня 2020 року (справа № 272/440/18 ) Верховний Суд зазначив, що у разі незгоди орендодавця у поновленні договору оренди, направленої орендарю у місячний строк до закінчення строку його дії, переважне право на укладення договору оренди землі припиняється, тому що переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк, не може домінувати над виключним правом орендодавця, як власника земельної ділянки, щодо користування та розпорядження нею на власний розсуд після закінчення строку дії договору оренди землі.

Згідно з наявних в матеріалах справи копій інформаційних довідок з ДРРПНМ, державна реєстрація укладених між сторонами договорів оренди відбулась 04.02.2016 року, і саме з цього моменту договори оренди спірних земельних ділянок набрали чинності, строк їх дії закінчувався 03.02.2021 року. Тому надіслання позивачем 08 липня 2020 року на адресу відповідача листа-повідомлення про відсутність наміру продовжити термін оренди земельних ділянок відбулось в межах передбачених законом строків та свідчить про обізнаність позивача про закінчення строку дії договорів.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши, що волевиявлення орендодавця на продовження договору оренди землі відсутнє, у зв`язку з бажанням власника землі самостійно користуватися своєю землею, дійшов правильного висновку про позбавлення переважного права орендаря на поновлення договорів оренди земельних ділянок з кадастровими номерами :01:001:0214 та :01:001:0215.

Твердження представника заявника в апеляційні скарзі про те, що договори пролонговані, зважаючи на норми ч.ч. 3-5 ст. 126-1 Земельного кодексу України є безпідставними, виходячи з такого.

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству від 05.12.2019 № 340-ІХ внесено зміни до глави 19 ЗК України, доповнивши її статтею 126-1, а також статтю 33 ЗУ Про оренду землі викладено в новій редакції

Правила, визначені ст. 126-1 Земельного кодексу України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення.

Вказані зміни щодо переважного право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк відповідно до пункту 1 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України № 340-ІХ від 05.12.2019 набрали чинності 16.07.2020, тобто значно пізніше ніж були укладені спірні договори і відповідно до пункту 8 оспорюваних договорів є умова про переважне право орендаря на поновлення договору на новий строк за умови письмового повідомлення орендодавця не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору. Однак, відповідач не скористався своїм правом на поновлення договорів оренди землі на новий строк.

Також, в матеріалах справи відсутні докази того, що ТОВ «Волочиськ-Агро» продовжувало користуватися спірними земельними ділянками після завершення строку дії договорів, тобто після збору урожаю у 2020 році, а щодо відсутності акту приймання-передачі вказаних земельних ділянок слід зазначити, що умовами договорі оренди, зокрема п.22 передбачено лише те, що після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому у порівняно з тим, у якому він одержував її в оренду, при цьому відсутня вказівка на складання акту приймання-передачі при поверненні даних земельних ділянок.

Щодо розірвання договорів оренди землі з кадастровими номерами :01:001:0214 та :01:001:0215, то колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Договір оренди земельної ділянки укладається в письмовій формі (ст. 14 Закону України «Про оренду землі»).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

У ст.631 ЦК зазначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

За загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 651 Цивільного кодексу України, розірвання договору допускається лише за згодою сторін. Виключенням з цього загального правила є випадки, якщо право на односторонню відмову від договору передбачене договором або законом.

Відповідно до частин другої та третьої статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним.

Статтею 653 Цивільного кодексу України визначені правові наслідки розірвання договору, за змістом якої у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються з моменту досягнення домовленості про розірвання договору, якщо інше не встановлено договором. Якщо договір розривається у судовому порядку, зобов`язання припиняється з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, наслідком розірвання договору є припинення зобов`язання, що виникли між сторонами на підставі такого розірваного договору.

Колегія суддів, зазначає про те, що за змістом зазначених норм розірвано може бути лише чинний (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення) договір. В іншому разі буде відсутній предмет спору, яким і виступають у такому разі договори.

Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду викладених у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2022 року у справі № 913/703/20, від 14 вересня 2023 року у справі № 910/4725/22.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи копій інформаційних довідок з ДРРПНМ, державна реєстрація укладених між сторонами договорів оренди землі відбулась 04.02.2016 року, і саме з цього моменту договори оренди землі набрали чинності, а тому строк їх дії закінчувався 03.02.2021.

На підставі вищенаведеного суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для розірвання в судовому порядку укладених між сторонами договорів оренди землі з кадастровими номерами :01:001:0215 та :01:001:0214, оскільки позовні вимоги про їх розірвання були заявлені після 03 лютого 2021 року, тобто після закінчення строку дії цих договорів, визначеного сторонами у пункті 8 договорів.

Щодо вимог про припинення іншого речового право (право оренди земельної ділянки) Товариства з обмеженою відповідальністю «Волочиськ-агро» на зазначені вище земельні ділянки, то суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що такі є похідними від вимог про розірвання договорів оренди землі, а тому також не підлягають задоволенню.

Крім того, в матеріалах справи наявні Витяги з ДРРП від 28.12.2023 року, з яких вбачається, що право оренди ТОВ «Волочиськ-Агро» земельних ділянок з кадастровими номерами :01:001:0215 та :01:001:0214 припинено.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції безпідставно залишено без розгляду заяву представника заявника про зміну предмету позову, апеляційний суд до уваги не бере, з огляду на таке.

Згідно з ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

У пунктах 6, 7 частини другої статті 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи зобов`язані: виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно зі ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

В силу вимог ч. 1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як вбачається з матеріалів справи, що ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 07 лютого 2023 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до розгляду.

06 грудня 2023 року представник заявника адвокат Сампара Н.М. подала заяву про зміну предмету позову, тобто з пропущенням строку, передбаченого ЦПК України. Заяви про поновлення пропущення строку з поважних причин матеріали справи не містять.

Тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про пропуск позивачем строку для подачі заяви про зміну предмету спору, передбаченого ЦПК України для вчинення вказаної процесуальної дії, що є підставою для залишення такої заяви без розгляду.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при винесенні ухвали про залишення без розгляду заяви представника заявника про зміну предмету позову дотримано норми процесуального права.

Інших вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Також слід зазначити,що докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Оскільки, судом першої інстанції повно і всебічно з`ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Сампара Надія Миронівна слід залишити без задоволення, а рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 26 лютого 2024 року залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Сампара Надія Миронівна - залишити без задоволення

Рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 26 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 28 червня 2024 року.

Головуюча Н.М. Храпак

Судді: О.З. Костів

М.В. Хома