Справа № 301/2505/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" червня 2024 р. Іршавський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Гичка О.Б.,

за участю секретаря судового засідання Мелай В.Ю.,

представника позивача адвоката Лишенко Н.С.

представника відповідача адвоката Мешко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в місті Іршава Закарпатської області в залі судових засідань Іршавського районного суду Закарпатської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Іршавського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину.

В обгрунтування позовних вимог зазначила, що 18 жовтня 2016 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану виконавчим комітетом Ільницької сільської ради Іршавського району Закарпатської області, актовий запис № 46. Від даного шлюбу сторони мають дочку, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після народження доньки сімейні відносини не склались та 20 лютого 2019 року рішенням Іршавського районного суду шлюб між сторонами розірвано з ініціативи відповідача. Через небажання відповідача забезпечувати дитину матеріально, позивачка змушена була звернутись до суду про стягнення аліментів на малолітню дочку та на себе до досягнення дитиною трьох років. Згідно рішення суду призначено аліменти у розмірі 1200 гривень на утримання дочки ОСОБА_3 . З моменту фактичного припинення шлюбних відносин, дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Батько дитини ОСОБА_2 , майже не цікавиться життям доньки, не цікавився жодного разу її здоров`ям, не звертався з нею до сімейного лікаря та не приводив дитину на консультацію до лікаря чи на лікування у лікарню. Де працює та де на даний час проживає відповідач позивачці не відомо. Дитина часто хворіє та потребує постійного дороговартісного лікування. У період з травня 2020 року по липень 2023 року позивачка витратила на лікування доньки 42540 грн 20 коп, в цю суму входить купівля вітамінів, консультації у лікарів, обстеження у лікарів, купівля окулярів, реставрація молочних зубів та ін., тому вона змушена звернутися до суду про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, а саме половину понесених витрат на лікування дитини, що становить 21270 грн 10 коп.

Представником відповідача адвокатом Мешко В.М. подано до суду відзив на позовну заяву, згідно до якого зазначено, що відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає і просить в них відмовити, при цьому вказала на те, що заявляючи вимогу про додаткові витрати, позивач в будь якому випадку повинен їх обгрунтувати, тобто надати беззаперечні докази на їх підтвердження, додаткові витрати повинні бути викликані саме особливими обставинами. У відповідності до вимог ст.185 СК України в даному позові не зазначено жодної підстави, що відноситься до особливої обставини, що потребує додаткових витрат на дитину.

Позивачкою ОСОБА_1 подано відповідь на відзив, згідно якого зазначено, що вона не погоджується з доводами та з викладеними обставинами відповідача у відзиві. А також те, що відповідач сплачує мінімальні аліменти на дитину у сумі 1200 грн. Крім аліментів відповідач додатково надав одноразово матеріальну допомогу в сумі 4000 грн, іншої допомоги не надавав.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Лишенко Н.С. підтримала позов. Зазначила, що батько не цікавиться дитиною, при цьому, не заперечила, що заборгованість по сплаті аліментів у відповідача відсутня. Сторони припинили фактичне проживання через один місяць після народження дитини. Ніякої додаткової допомоги, крім аліментів в сумі 1200 грн відповідач не надає. Також те, що позивачкою у суму, яку вона просить стягнути з відповідача, включені всі витрати понесенні на лікування доньки та витрати на її медичне обстеження за період з травня 2020 року по липень 2023 р. включно.

У судовому засіданні представник відповідача адвокат Мешко В.М. заперечила щодо позовних вимог з підстав їх необгрунтованості, просить суд відмовити в задоволенні позову.

Позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, клопотань не заявляли, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. У зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності.

Суд, заслухавши учасників справи, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави позовної заяви, вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до приписів ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами 18 жовтня 2016 року виконавчим комітетом Ільницької сільської ради Іршавського району Закарпатської області, укладено шлюб, а/з 46 (а.с. 6).

Відповідно до рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 20.02.2019 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с.7).

Сторони у справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

Актом обстеження від 08.05.2023 № 02.4-02/58 складеним комісією Брідського старостинського округу №2 Іршавської міської ради, довідкою Брідської сільської ради Іршавського району від 21.01.2019, характеристики ОСОБА_1 та довідкою Іршавської міської ради №02.4-01/183 від 08.05.2023 підтверджено, що ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 разом з дочкою ОСОБА_4 , 2018 року народження (а.с.12, 16, 21).

Відповідно до довідки №25 від 11.05.2023 Брідського ЗДО Іршавської міської ради Закарпатської області , зазначено, що зі слів вихователів групи яку відвідує ОСОБА_3 , батько дитини жодного разу не приводив та не забирав дитину із закладу, не цікавився її вихованням і не здійснював оплату за відвідування дошкільного навчального закладу (а.с.14).

Відповідно до довідки №22 від 23.06.2023 Брідського ЗДО Іршавської міської ради Закарпатської області , зазначено, що зі слів вихователів групи яку відвідує ОСОБА_3 , батько дитини жодного разу не приводив та не забирав дитину із закладу, не цікавився її вихованням і не здійснював оплату за відвідування дошкільного навчального закладу (а.с.13).

Відповідно до довідок від 22.06.2022 та №121 від 05.08.2022 виданих лікарем ОСОБА_5 Боримською зазначено , що вона є сімейним лікарем дитини ОСОБА_3 , 2018 року народження. Дитина часто хворіє і потребує постійного лікування. Батько дитини ОСОБА_2 жодного разу не приводив на огляд, лікування чи вакцинацію дитину ОСОБА_2 , не цікавився станом її здоров`я особисто або в телефонному режимі (а.с.15, 20).

Відповідно до виконавчого листа від 30.05.2018 стягнуто з Відповідача на користь Позивачки аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1200 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 04 травня 2018 року (а.с.22).

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження № 57063405 від 27.08.2018 відкрито виконавче провадження за № 301/969/18 від 24.07.2018 про стягнення з Відповідача на користь Позивачки на утримання однієї дитини: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1200 грн. (а.с.23).

Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч. 2 ст. 51 Основного Закону - батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991р.) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.

Відповідно до положень ч.8 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї особливих здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Таким чином, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини; вони необхідні для того, щоб за певних обставин можна було забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину та обґрунтовуватись відповідними документами, а відтак і підтверджувати наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати і свідчать про їх необхідність.

Відповідно до ч.2 ст.185 СК України додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Представник позивача адвокат Лишенко Н.С. у судовому засіданні зазначила, що Позивачкою надано всі докази щодо понесених витрат на медичне обстеження, консультації у лікарів та лікування дочки ОСОБА_6 , за період з 2020 року по 2023 рік, і вона надаючи чеки по купівлі на лікування ліків, вітамінів та ін. викреслювала у чеках те, що не стосувалось лікування Владислави, при цьому зазначила, що окремий розрахунок понесених додаткових витрат позивачкою зроблено не було, та суду не надано, так як даний розрахунок не є окремим доказом у справі.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обґрунтовуючи стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, позивачка просила стягнути витрати на ліки, консультацію лікарів, обстеження лікарів, окуляри, реставріцію молочних зубів дитини, аналізи та ін.

Будь яких належних доказів на підтвердження додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку малолітньої ОСОБА_2 особливих здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо позивачем не надано.

Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 76, частини першої статті 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Наявність особливих обставин, які потребують додаткових витрат на дитину, позивачем не доведено, що є її процесуальним обов`язком, а саме по собі проведення консультацій та обстежень дитини не може безумовно свідчити, що витрати, пов`язані з особливими обставинами.

Проаналізувавши вищезазначені витрати, суд вважає , що такі не передбачені ст.185 СК України та не можуть бути віднесені до додаткових витрат на дитину у розумінні ст. 185 СК

України.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача передбачених ст. 185 СК України додаткових витрат на дитину.

При таких обставинах суд вважає, вимоги ОСОБА_1 недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.2, 12, 13, 76-83, 263-265, 273, 274-279, 354-355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Найменування учасників:

- позивач : ОСОБА_1 (адреса : АДРЕСА_2 );

- представник позивача : ОСОБА_7 (адреса : АДРЕСА_3 );

- відповідач : ОСОБА_2 (адреса : АДРЕСА_4 );

- представник відповідача : ОСОБА_8 (адреса : АДРЕСА_5 );

Повний текст рішення складений 01.07.2024.

Суддя Іршавського

районного суду : О. Б. Гичка