Справа № 352/1944/24
Провадження № 22-ц/4808/1477/24
Головуючий у 1 інстанції ХОМИНЕЦЬ М. М.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої (судді-доповідача) Пнівчук О.В.,

суддів: Баркова В.М., Бойчука І.В.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скарг у представника Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на рішення Тисменицького районного суду від 26 вересня 2024 року, у складі судді Хоминець М.М., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У липні 2024 року представник позивача ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 50680 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 20.02.2024 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачкою ОСОБА_1 укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1351-8979, який разом із Правилами відкриття кредитної лінії, паспортом споживчого кредиту, таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача складають кредитний договір. Відповідно до умов договору позивач надав відповідачці грошові кошти в сумі 18000 грн на строк 300 днів з базовим періодом 14 днів та стандартною процентною ставкою 2,5 % в день. На підставі укладеної між сторонами додаткової угоди від 27.02.2024 позивач додатково надав відповідачці 1800 грн кредиту.

У зв`язку з невиконанням відповідачкою своїх зобов`язань за договором станом на 26.04.2024 утворилася заборгованість у сумі 50680 грн, що складається із 19800 грн заборгованості за тілом кредиту, 30880 грн заборгованості за відсотками.

Просив стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості та судові витрати.

Рішенням Тисменицького районного суду від 26 вересня 2024 року позов ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 у користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 31106 грн 50 коп. заборгованості за кредитним договором, що складається з 19062,50 грн заборгованості за тілом кредиту, 12044 грн заборгованості за відсотками, та 1486,87 грн судових витрат, а всього 32593,37 грн.

Розстрочено виконання судового рішення на шість місяців по 5432 грн 23 коп. щомісячно.

У решті позову відмовлено.

Представник ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» Шевченко В.О. подала апеляційну скаргу на вказане рішення в частині відмови у задоволенні позову.

Вважає, що рішення в частині часткової відмови в стягненні заборгованості, зокрема щодо відмови у нарахуванні та стягненні частини процентів за користування кредитом та зменшення суми основного боргу є незаконним, таким що прийнято з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням судом норм матеріального права.

20.02.2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 за допомогою вебсайту (https://creditkasa.com.ua) було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1351-8979 від 20.02.2024.

Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 18 000,00 грн; строк кредитування - 300 днів; базовий період - 14 днів; знижена % ставка - 2,50 % в день; стандартна % ставка - 3,00 % в день.

Також Додатковою угодою від 27.02.2024 до Договору про відкриття кредитної лінії № 1351-8979 від 20.02.2024 року кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 1800,00 грн.

Вважає, що кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши Відповідачу кредитні кошти відповідно до умов укладеного Кредитного договору та додаткові кредитні кошти відповідно до Додаткової угоди № 1. Умовами кредитного договору передбачає нарахування процентів протягом строку дії кредитного договору.

Вказує, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1% відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який прийнятий від 22.11.2023 та набрав чинності 24.12.2023.

Відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» Розділ 4 Прикінцеві та перехідні положення, частина 17 «Тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Зазначає, що Кредитний договір № 1351-8979 укладений 20.02.2024, тобто після набрання чинності змін до Закону України «Про споживче кредитування» та під час застосування перехідного періоду отже, умови кредитного договору відповідають нормам вищезазначеного Закону.

Вважає, що денна ставка 2.5% в день (стандартна та знижена), яка нараховувалась відповідачу до 25.04.2024 ніяким чином не порушує норми чинного законодавства та вищенаведеного Закону.

Представник позивача зазначає, що п. 4.10. та 10.1 Договору є діючим та погоджений між сторонами. Відповідач не звертався до суду із позовною заявою та/або зустрічним позовом про визнання договору та/або умов договору, зокрема п. 4.10. та 10.1 Договору недійсним, що свідчить про належність та дійсність умов Договору, зокрема і до розміру нарахування відсотків за користування кредитними коштами на яку ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» має право. Відповідно до Паспорту споживчого кредиту Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, який разом з кредитним договором складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови, зазначено, що Стандартна ставка - 2.5% в день; Знижена ставка - 2.5% в день. Строк кредитування - 300 календарних днів, Базовий період сплати відсотків - 14 календарних днів. Також зазначено тип процентної ставки - фіксована. У Паспорті споживчого кредиту зазначено, що споживач підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних умов кредитування. Вищевказане підписано 20.02.2024 року ОСОБА_1 , шляхом електронного підпису одноразовим ідентифікатором A4064. Вважає, що умовами кредитного договору чітко визначено типи процентних ставок за користування кредитними коштами, умови їх нарахування та черговість сплати зобов`язань за договором. Суд першої інстанції помилково зробив висновок що кредитний договір не містить порядку повернення кредиту, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення.

Вказані умови кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України.

Відповідач взяв на себе зобов`язання та не виконав їх належним чином. Проценти визначені у договорі жодним чином не суперечать вимогам законодавства. Відповідач був ознайомлений з усіма умовами договору та погодився із ними. Нарахування відсотків за користування кредитними коштами згідно договору є правомірним з боку кредитора.

Зазначає, що відповідачем також не надано власного розрахунку заборгованості на спростування доводів і розрахунку позивача або об`єктивних доказів про погашення заборгованості та її відсутності.

Просить рішення суду частині часткової відмови у стягненні процентів за користування кредитом та зменшення стягнення простроченої заборгованості за кредитом скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» задовольнити в повному обсязі та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» в розмірі 50 680,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 19 800,00 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 30 880,00 грн та судові витрати, пов`язані з розглядом цієї апеляційної скарги.

Відповідачка ОСОБА_1 правом на подачу відзиву не скористалась.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ (п.1 ч. 4 ст. 19 ЦПК України).

Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Частиною першою статті 369 ЦПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи категорію справи та ціну позову в даній справі, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження,

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судове рішення, ухвалене судом першої інстанції, вищезазначеним вимогам відповідає.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою зобов`язань за кредитним договором, з урахуванням часткового погашення заборгованості за кредитним договором, на користь позивача слід стягнути 31106,50 грн заборгованості за кредитним договором, що складається з 19062,50 грн заборгованості за тілом кредиту та 12044 грн заборгованості за відсотками, з розрахунку максимальної денної процентної ставки в 1 %.

З таким висновком погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно з частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Законом України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення договорів в мережі, процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Так, електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 23 березня 2020 року по справі № 404/502/18, відповідно до якого: будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Отже, кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 20.02.2024 ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачка ОСОБА_1 уклали електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1351-8979, згідно якого відповідачка отримала кредитні кошти в сумі 18000 грн на строк 300 днів до 15.12.2024 з базовим періодом 14 днів та денною процентною ставкою 2,5 % (912,50 % річних).

На підставі укладеної між сторонами додаткової угоди від 27.02.2024 до договору про відкриття кредитної лінії позивач додатково надав відповідачці 1800 грн кредиту.

Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач, крім заборгованості за основним боргом, просив стягнути заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За положеннями статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно приписів абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірність застосування позивачем до споживчого кредиту, який отримала відповідачка ОСОБА_1 20.02.2024, денної процентної ставки у 2,5 %, з огляду на наступне.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав, що умова укладеного між сторонами договору, передбачена п. 4.15 договору, щодо встановлення денної процентної ставки у 2,5 % у порядку ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемною.

Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.

Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023.

Закон України від 22листопада 2023року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року.

Згідно з частиною 5 статті 94 Конституції України закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.

Враховуючи, що самим Законом України від 22 листопада 2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» передбачено те, що він набрав чинності 24 грудня 2023 року, а кредитний договір було укладено 20 лютого 2024 року, тобто після набрання чинності цим Законом, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про нарахування процентної ставки у відповідності до чинного законодавства у розмірі 1 %.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Кредитний договір № 1351-8979 був укладений 20.02.2024, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування».

За таких обставин, посилання представника позивача на неправильне застосування ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», є безпідставним.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, вірно застосувавши норми матеріального права, дійшов правильного висновку про часткову обґрунтованість вимоги ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про часткове задоволення позову та стягнення заборгованості за відсотками з розрахунку розміру денної процентної ставки 1% та постановив рішення з додержанням вимог норм матеріального та процесуального права.

З огляду на зазначене, підстави для скасування рішення суду з наведених апелянтом підстав відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» залишити без задоволення, а рішення Тисменицького районного суду від 26 вересня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: В.М. Барков

І.В. Бойчук