ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5471/24 Справа № 209/481/24 Суддя у 1-й інстанції - Лобарчук О.О. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючої - Городничої В.С.,

суддів: Петешенкової М.Ю., Красвітної Т.П.,

за участю секретаря судового засідання - Панасенко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Білої Тетяни Володимирівни на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 березня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно отриманих коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до АТ «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа - ПН КМНО Хара Н.С., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно отриманих коштів (а.с. 1-4), в обґрунтування якого посилалась на те, що 23.04.2019 року ПН КМНО Хара Н.С. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №8922 про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в розмірі 35 688,86 грн. Вважає, що зазначений вище виконавчий напис є незаконним та таким, що не підлягає виконанню. Позивач не підписувала жодних нотаріально посвідчених договорів з відповідачем, у тому числі й кредитних договорів. Відповідачем надано нотаріусу заяву №01 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування, яка нотаріально непосвідчена, у зв`язку з чим виконавчий напис за №8922, про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості 6розмірі 35 188,86 грн є незаконним та таким, що не підлягає виконанню. Виконавчий напис №8922 не відповідає вимогам Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Порядок здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Законом Україну «Про нотаріат», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, Інструкцією «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року №20/5 (далі - Інструкція), Правилами ведення нотаріального діловодства, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 31 грудня 2008 року №2368/5, також правовим висновком викладеним у постанові Верховного Суду України від 5 липня 2017 року №6- 887цс17, який також знайшов своє відображення в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №320/8269/15-ц від 16 травня 2018 року, в якій зазначено, що Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Відповідно дд п. 1.2. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку. 26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами" та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин". Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 (https://revestr.court.gov.ua/Review/65037659) постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01. листопада 2017 року у справі №826/20084/14 (https://revestr.court.gov.ua/Review/70163569) постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року по справі №826/20084/14 (https://reyestr.court.gov.ua/ReView/81020597) було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Тобто, на день вчинення оскаржуваного виконавчого напису, редакція Переліку передбачала можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Оскільки, кредитний договір №01 від 09.01.2019 нотаріально не посвідчений, відповідно вчинення виконавчого напису №8922 на такому договорі є незаконним.

На підставі викладеного, позивач просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 23.04.2019 року ПН КМНО Хара Н.С., який зареєстрований в реєстрі за №8922 про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в розмірі 35 188,86 грн; стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно отримані кошти в розмірі 10 170,65 грн, сплачений судовий збір та витрати на правничу допомогу.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 березня 2024 року позов ОСОБА_1 до АТ «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа - ПН КМНО Хара Н.С., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно отриманих коштів - задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 23.04.2019 року ПН КМНО Хара Н.С., який зареєстрований в реєстрі за №8922 про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в розмірі 35 188,86 грн.

Стягнуто з АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на користь ОСОБА_1 безпідставно стягнуті із заробітної плати за виконавчим написом ПН КМНО Хара Н.С. №8922 від 23.04.2019 року грошові кошти в сумі 10 170 (десять тисяч сто сімдесят) гривень, 65 копійок.

Стягнуто з АТ «Перший Український Національний Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 10 копійок.

Повернуто ОСОБА_1 з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого нею 09.02.2024 за квитанцією №0.0..1, тобто в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 10 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с. 43-46).

Не погодившись частково із рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Біла Т.В. подала апеляційну скаргу (а.с. 67-69), посилаючись на порушення судом норм процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду в частині відмови у стягненні витрат на правничу допомогу та ухвалення нового рішення, яким стягнути з АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 15 300,00 грн та стягнути витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 5 000,00 грн за підготовку апеляційної скарги.

Сторони по справі не скористались своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково враховуючи наступне.

Колегія суддів звертає увагу на те, що рішення суду оскаржується лише в частині відмови у стягненні витрат на правничу допомогу адвоката, а тому в іншій частині рішення суду колегією суддів не переглядається.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні витрат на правничу допомогу адвоката мотивовано тим, що представником позивача до позовної заяви додані договір №22-пд/2023 про надання правничої допомоги від 15.08.2023 року, додаткова угода №2 до Договору №22-пд/2023 про надання правничої допомоги від 15.08.2023 року та звіт №2 про надані послуги за договором №22-пд/2023 про надання правничої допомоги від 15.08.2023 року. Але доказів на підтвердження сплати витрат на правову допомогу у заявленому розмірі матеріали справи не містять.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до положень частин 1-6 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин 2, 3, 4, 8 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Зазначене узгоджується із положенням частини першої статті 182 ЦПК України про те, що учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань при розгляді справи судом.

Тобто, саме зацікавлена сторона повинна вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Установлено, що під час розгляду даної справи у суді першої інстанції інстанції ОСОБА_1 професійну правничу (правову) допомогу надавала адвокат Біла Т.В. на підставі та в обсягах згідно з договором №22-пд/2023 про надання правничої допомоги від 15 серпня 2023 року та додаткової угоди №2 до нього від 01.12.2023 року (а.с. 11-13).

Представник ОСОБА_1 - адвокат Біла Т.В. в позові зазначила попередній розрахунок витрат на правничу адвоката (а.с. 3 зв.).

Подаючи позов адвокат Біла Т.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 надала докази на підтвердження понесення судових витрат за надання професійної правничої допомоги, а саме: ордер серія ВТ №1023000 від 05.12.2023 року (а.с. 14); копію договору №22-пд/2023 про надання правничої допомоги від 15 серпня 2023 року (а.с. 11); копію додатку № 1 до договору №22-пд/2023 про надання правничої допомоги від 15 серпня 2023 року (а.с. 12); копію додаткової угоди №2 від 01.12.2023 року до договору №22-пд/2023 про надання правничої допомоги від 15 серпня 2023 року (а.с. 12 зв.); копію замовлення (а.с. 13); копію звіту №2 про надані послуги за договором №22-пд/2023 про надання правничої допомоги від 15 серпня 2023 року (а.с. 13).

Згідно умов договору укладеного між адвокатом Білою Т.В. та ОСОБА_1 , а саме: п. 1.1. та 1.2. Договору (а.с. 11) на умовах цього договору клієнт дає замовлення адвокату та зобов`язується оплатити її послуги, а адвокат зобов`язується відповідно до замовлення клієнта надавати йому правничу допомогу. На підтвердження факту надання клієнту правничої допомоги відповідно до умов цього договору адвокат надає звіт про виконану роботу із детальним описом видів робіт та загальну вартість виконаної роботи. Відповідно до п. 4.2., 4.3., 4.4. сторони погодили вартість наданих послуг адвоката, які визначені в Додатку №1 (прайс-листі), який погоджений сторонами та є невід`ємною частиною цього договору. УЦ разі надання правничої допомоги в суді (представництво, складання заяв по суті справи та з процесуальних питань) оплата послуг адвоката проводиться протягом 10-ти банківських днів після набрання судовим рішенням законної сили в незалежності від результату розгляду справи. Сторони можуть домовитись про сплату адвокату гонорару успіху при позитивному для клієнта вирішенні спору, розмір та порядок сплати якого визначається додатковою угодою.

Згідно Додатку №1 до договору №22-пд/2023 про надання правничої допомоги від 15 серпня 2023 року (а.с. 12), вартість послуг адвоката (прайс-лист) становить: написання заяв по суті справи - 4 000,00 грн - 5000,00 грн; заяви з процесуальних питань, письмові дебати - 1 000,00 грн - 3 000,00 грн; участь в судовому засіданні (1 год.) - 1 500,00 грн; написання апеляційної або касаційної скарги (відзиву на апеляційну скаргу або касаційну скаргу) - 4 000,00 грн - 5 000,00 грн; адвокатський запит - 500,00 грн; усна консультація - 300,00 грн; правовий аналіз документів - 1 000,00 грн - 1 500,00 грн; аналіз судової практики з подібних правовідносин - 1 000 грн; гонорар адвоката (гонорар успіху) - 5 000,00 грн; друк документів та додатків (1 стор.) - 3,00 грн.

Згідно змісту додаткової угоди №2 ід 01.12.2023 року до договору №22-пд/2023 про надання правничої допомоги від 15 серпня 2023 року (а.с. 12 зв.) Сторони домовились,що клієнт сплачує адвокату гонорар в розмірі 5 000,00 грн у разі отримання позитивного для клієнта судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа - ПН КМНО Хара Н.С. про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 23.04.2019 ПН КМНО Хара Н.С., який зареєстрований в реєстрі за №8922 про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в розмірі 35 188,86 грн. Під терміном "позитивне для клієнта судове рішення" сторони розуміють судове рішення, яке набрало законної сили, яким буде визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 23.04.2019 ПН КМНО Хара Н.С., який зареєстрований в реєстрі за №8922 про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в розмірі 35 188,86 грн. Гонорар, передбачений п.1 цієї угоди, сплачується адвокату після стягнення за відповідним рішенням суду, яке набрало законної сили, або в порядку примусового виконання судового рішення.

В звіті №2 про надані послуги за договором №22-пд/2023 про надання правничої допомоги від 15 серпня 2023 року (а.с. 13) зазначено, що на виконання замовлення ОСОБА_1 від 01.12.2023 року, відповідно до пп. 1.1., 1.2. договору №22-пд/2023 про надання правничої допомоги від 15 серпня 2023 року надається звіт про надані послуги. Адвокатом Білою Т.В. надано наступні послуги: 1) проаналізовано надані ОСОБА_1 документи та судову практику у подібних правовідносинах; 2) підготовлено до Днпровського районного суду м.Дніпродзержинська позов ОСОБА_1 до АТ «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа - ПН КМНО Хара Н.С. про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 23.04.2019 ПН КМНО Хара Н.С., який зареєстрований в реєстрі за №8922 про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в розмірі 35 188,86 грн; 3) підготовлено заяву про забезпечення позову про зупинення виконавчого провадження НОМЕР_1, яке перебуває на примусовому виконанні приватного виконавця виконавчого округу Юхименко О.Л.; 4) підготовлено клопотання про відстрочення сплати судового збору. Вартість наданих послуг складає: 5 000,00 грн - складання позовної заяви; 1 500,00 грн - складання заяви про забезпечення позову; 1 500,00 грн - клопотання про відстрочення сплати судового збору; 300,00 грн - усна консультація щодо правовідносин, що виникли між сторонами; 1 000,00 грн - правовий аналіз документів; 1 000,00 грн - аналіз судової практики з подібних правовідносин. Загальна вартість наданих послуг складає - 10 300,00 грн.

Надання зазначених у звіті послуг підтверджується письмовими доказами наявними в матеріалах справи.

Колегія звертає увагу, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено відповідачем, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі №554/2586/16-ц (провадження №61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18 (провадження №61-44217св18).

Таким чином враховуючи вказане вище суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку, що витрати на правничу допомогу не підлягають стягненню з підстав не надання доказів на підтвердження сплати витрат на правову допомогу у заявленому розмірі, у зв`язку з чим оскаржуване рішення в оскаржуваній частині підлягає скасуванню.

Також колегія суддів зауважує, що розмір витрат на правничу допомогу визначається на момент ухвалення оскаржуваного рішення.

АТ «Перший Український Міжнародний Банк» не подано заперечень щодо витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції до ухвалення оскаржуваного рішення.

Таким чином, загальна вартість витрат ОСОБА_1 на правову допомогу по справі №209/481/24 у суді першої інстанції складає 10 300,00 грн.

Також адвокатом Білою Т.В. в апеляційній скарзі ставиться питання про стягнення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 5 000,00 грн та на їх підтвердження надано копію замовлення (а.с. 70); копію звіту №3 про надані послуги за договором №22-пд/2023 про надання правничої допомоги від 15 серпня 2023 року (а.с. 70 зв.).

В звіті №3 про надані послуги за договором №22-пд/2023 про надання правничої допомоги від 15 серпня 2023 року (а.с. 70 зв.) зазначено, що на виконання замовлення ОСОБА_1 від 05.03.2024 року, відповідно до пп. 1.1., 1.2. договору №22-пд/2023 про надання правничої допомоги від 15 серпня 2023 року надається звіт про надані послуги. Адвокатом Білою Т.В. надано наступні послуги: 1) проаналізовано рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14.03.2024 року по справі №209/481/24; 2) підготовлено до Днпровського апеляційного суду апеляційну скаргу на рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14.03.2024 року по справі №209/481/24 в частині відмови у стягненні витрат на правеничу допомогу адвоката. Вартість наданих послуг складає: 5 000,00 грн - складання апеляційної скарги. Загальна вартість наданих послуг складає - 5 000,00 грн.

Надання зазначених у звіті послуг підтверджується письмовими доказами наявними в матеріалах справи.

АТ «Перший Український Міжнародний Банк» не подано заперечень щодо витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи вищевикладене, а також застосовуючи принципи співмірності й розумності розміру судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат та виходячи з конкретних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 5 000,00 грн за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Частиною 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, оскільки судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду у відповідності до ст. 376 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Білої Т.В. задовольнити частково, а рішення суду в оскаржуваній частині - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 382-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Білої Тетяни Володимирівни - задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 березня 2024 року в оскаржуваній частині - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 10 300 (десять тисяч триста) грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: М.Ю. Петешенкова

Т.П. Красвітна